Реч уредника

Срећна Нова 2014 година!

Испраћамо, за FLOSS у Србији турбулентну, 2013. годину. FLOSS заједнице Србије су имале много проблема у протеклој години; пад активности је очигледан. И сувише мала заједница је у овој години успела чак и да се подели на две струје, на штету обе. Најсмешније је то шта је повод томе. Повод је једна одлична идеја, уједињење свих FLOSS заједница. Просто је невероватно да једна тако добра идеја буде повод за разједињење. Сувише ега, а мало идеја и визије, упропастили су добру идеју. Шта ћете, два Србина → три партије → четири коалиције. И по старом српском обичају, то није само обичан разлаз неистомишљеника, већ разлаз који је морао да прође уз жучну свађу. Резултат је поражавајући за тако малу FLOSS заједницу као што је српска.

Колико су обе струје биле у праву показало је време. Сада са једне стране имамо заједницу која само изван изгледа као савез заједница, а у ствари је изгубила и сопствени идентитет. Са друге стране имамо само пуно лепих жеља за савез заједница, али не и довољно снаге за рад, јер се испоставило да је већина FLOSS заједница у ствари скупина појединаца без устројства заједнице. Оставимо за сада иза себе ове проблеме у 2013. години, то је ипак тема коју ћемо опширније анализирати следеће године у неком од наставака серијала чланака посвећеног проблемима FLOSS-а у Србији који се крије под насловом: „Уговор Републике Србије са Microsoft-ом”.

Да не буде све тако црно у 2013. години побринуо се LUGoNS са својим пројектима BarCamp (ЛиБРЕ! #11), Crypto Party (ЛиБРЕ! #19) и нарочито врло успешним првим BalCCon-ом (ЛиБРЕ! #17).

Што се нас тиче, ни нама 2013. није била баш најсрећнија. Надали смо се већој читаности (дупло већој) у односу на 2012. годину. Гледајући сада из овог угла драго нам је да нам читаност није опала и да смо преживели још једну годину. Заузимамо, надамо се заслужено, врло запажено место у FLOSS-у, не само Србије него и региона. Сумњамо да постоји неко активан у регионалној заједници ко није чуо за нас. Упркос томе, читаност није велика.

Ако желимо да повећамо читаност у 2014. мораћемо да изађемо из оквира FLOSS заједница и да се рекламирамо на свим доступним ИТ каналима. 2014. морамо да постанемо мало маркетиншки агресивнији и тако помогнемо себи (повећамо читаност) и FLOSS заједници (омасовимо је ако је то могуће).

Желимо свима много срећнију и сложнију Нову 2014. годину као и срећне Божићне празнике.

До читања!

ЛиБРЕ! тим

ЛиБРЕ! вести

Great Little Radio Player
12. децембар

Изашла је нова верзија Great Little Radio Player-а, 1.4.6. Од објаве чланка о овом програму у броју 11, дошло је до многих промена о којима можете сазнати читајући овај број ЛиБРЕ! часописа.

Користан линк: http://bit.ly/13zo637

Mozilla слави 15 година постојања
16. децембар

Ове године Mozilla слави 15 година постојања, објавила је Firefox OS smartphone, учинила web бољим местом. Надамо се да ће наредна година бити још успешнија.

Користан линк: http://j.mp/194kudm

Ubuntu и Јужна Кореја
17. децембар

Следећи пример Минхена, Јужна Кореја ће Windows XP заменити Ubuntu-ом.

Користан линк: http://j.mp/1jfCxH8

14 нових дистрибуција у овој години
17. децембар

У овој години је настало 14 нових дистрибуција: Slackel Linux, SalentOS, Linux Lite, Kali Linux, Springdale Linux, Emmabuntüs, Antergos, SolydXK, Point Linux, Simplicity Linux, LXLE, Kwheezy, MakuluLinux и OpenMandriva LX.

Користан линк: http://j.mp/1czbNbz

Објављен је Zentyal 3.3
17. децембар

José Antonio Calvo је објавио Zentyal 3.3, нову верзију Linux алтернативе за Windows Small Business Server и Microsoft Exchange Server.

Користан линк: http://j.mp/1bYtAN3

LibreOffice 4.1.4
18. децембар

Документ фондација је објавила LibreOffice 4.1.4 скуп канцеларијских програма.

Користан линк: http://j.mp/18X7CZq

openSUSE Education Li-f-e 13.1
18. децембар

Објављен је openSUSE Education Li-f-e 13.1 дистрибуција посвећена образовању.

Користан линк: http://j.mp/JCSAOY

Kubuntu и Firefox
20. децембар

Kubuntu 14.04 ће користити Firefox као подразумевани web прегледач уместо rekonq-а којег је до сада користио.

Користан линк: http://j.mp/1bWA22J

Calibre 1.16
22. децембар

Објављен је Calibre 1.16 алат за уређивање e-book формата.

Користан линк: http://j.mp/1983e7R

phpMyAdmin 4.1.1
22. децембар

Објављен је phpMyAdmin 4.1.1, алат за администрацију MySQL базама података.

Користан линк: http://j.mp/1a1NdQ4

Linux Mint 16 KDE и Xfce
22. децембар

Clement Lefebvre је објавио да су Linux Mint 16 KDE и Xfce званично доступни.

Користан линк: http://j.mp/1l6IUbk

Први Tizen OS уређаји
22. децембар

Први кориснички Tizen OS уређаји биће представљени дан пре одржавања Mobile World конгреса, 23.02.2014.

Користан линк: http://j.mp/1cLcqPy

Enlightenment 0.18
23. децембар

Званично је објављено Enlightenment 0.18 окружење радне површи које са собом доноси бројна унапређења и побољшано корисничко искуство.

Користан линк: http://j.mp/1c39axW 

Пулс слободе

Уговор Републике Србије са Microsoft-ом (2. део)

Интероперабилност и Стратегија развоја електронске управе у Републици Србији

Аутор: Дејан Маглов

Дефиниција интероперабилности

Термин интероперабилност настао је од латинских речи opera – рад и inter – између. Интероперабилност је способност система или производа да међусобно делују и функционишу са другим производима и системима без икаквих ограничења приступа и имплементације.

Дефиниције:

Под интероперабилношћу се подразумева способност за заједнички рад различитих система, техника или организација. Да би се ово уредило, потребни су стандарди. Када два система могу заједно да раде, то се назива и компатибилност.

Интероперабилност је способност хетерогених система да раде заједно што је могуће боље, како би информације могле да се размењују, односно како би кориснику биле на располагању, а да при томе нису потребне додатне операције за споразумевање два система.

Постоје две врсте интероперабилности:

Синтактичка интероперабилност – Ако два система међусобно комуницирају и размењују податке, тада су они изложени синтактичкој интероперабилности. Основу синтактичке интероперабилности чине стандардизовани формати података и протоколи за комуникацију. У принципу, XML и SQL стандарди осигуравају синтактичку интероперабилност. То такође важи за ниже нивое формата података, као што је осигуравање абецедних знакова који су похрањени у ASCII формату у оба система комуникације.

Семантичка интероперабилност – Узевши способност два или више рачунара да размењују информације, семантичка интероперабилност је способност аутоматске и смислене интерпретације размењених података и прецизно обликовање резултата, као што то дефинишу крајњи корисници. Да би се постигла семантичка интероперабилност, обе стране морају поштовати референтни модел приликом размене информација. Садржај који се размењује мора бити недвосмислено дефинисан: оно што шаљемо, мора бити једнако ономе што је примљено.

Само значење интероперабилности зависи и од усвојених стандарда. Нико не очекује да два хетерогена система функционишу у свим случајевима компатибилно. Интероперабилност само захтева сарадњу тих система у делу који је стандардизован. Дефинисањем стандарда могуће је да читави системи буду заобиђени и искључени из општег стандарда. На пример, када су се појавили VHS и BETAMAX видео стандарди, није било могуће оба система укључити у стандард. Велика разлика та два стандарда наметнула је потребу да се бира између једног или другог па су особине које немају везе са квалитетом одлучиле да VHS буде опште прихваћен стандард. На основу овог стандарда се касније дефинисала интероперабилност различитих уређаја базираних на VHS стандарду.

NATO такође инсистира на интероперабилности чланица пакта. Њихов стандард прописује употребу оружја и опреме које производе земље алијансе, што у потпуности искључује опрему и технику једнаког квалитета и мање цене базиране на руској технологији.

Према томе, када причамо о интероперабилности ИКТ (инфомационо-комуникационих технологија), то нужно не значи да причамо о интероперабилности FOSS система и власничких система. Стандардима се може интероперабилност сузити само на власничке системе (интероперабилност Windows XP, Windows Vista, Windows 7 и Windows 8 система). Саме стандарде може да дефинише свака држава за себе (национални стандард), мада све нормалне државе усклађују националне стандарде са међународним стандардима.

Стратегија развоја електронске управе у Републици Србији

С обзиром на дефиницију интероперабилности, борба за интероперабилност по мери FLOSS заједнице Србије је у ствари борба за отворене стандарде и коректну имплементацију тих стандарда у сервисе државне е-управе. Ово није само у интересу FLOSS заједнице Србије него свих грађана Србије, а и обавеза је државе Србије с обзиром на већ потписане споразуме (eSEE Agende+ – Пакт за стабилност, Иницијатива за електронску југоисточну Европу „eSEE”).

У прошлом броју споменули смо стратегије у негативном контексту. Рекли смо да их или нема, или да су лоше. У међувремену смо открили документ „Стратегија развоја електронске управе у Републици Србији за период од 2009. до 2013. године”, који је далеко од лошег. Овај документ је настао још давне 2005. и допуњаван је 2007. и 2008. године. Потписао га је и одобрио тадашњи први потпредседник Владе Ивица Дачић, првог октобра 2009. године.

Према нашем скромном мишљењу, ово је добро написан документ, базиран на i2010 Акционом плану за е-управу: Убрзавање е-управе у Европи у корист свих, коју је усвојила европска комисија још 2006. године. Основа eSEE Agende+, коју је Србија потписала 2007. године у Сарајеву, јесте i2010 акциони план.

Овај документ пати од стандардне бољке, мегаломаније. Са времена на време, документ изгледа као списак лепих жеља, а уз то је временски орочен до краја ове године, па је јасно да касни са реализацијом и то не само технички него и са правном регулативом.

Издвојили бисмо део из стратегије који добро илуструје намере овог документа.
Цитат: „Реализација визије и општих циљева е-управе темељи се на следећим начелима:

начело коришћења расположивих података по службеној дужности – Од корисника јавне услуге се не захтева доказ о чињеницама које произилазе из података којима располажу органи власти;

начело јединственог шалтера – Јавна услуга обједињује све поступке пред органима власти који су уобичајено потребни да би се услуга у целости обавила;

начело доступности јавних информација у електронској форми – Јавна информација је доступна свима у електронској форми без накнаде;

начело доступности електронских услуга – Електронске јавне услуге се пружају на начин који у потпуности обезбеђује једноставан, разумљив и слободан приступ за све кориснике, укључујући особе са инвалидитетом. При томе се користе отворени и широко прихваћени стандарди, чиме се избегава условљавање корисника електронских јавних услуга да користе одређене комерцијалне производе;

начело незанемаривања класичних облика пружања услуге – Резултат развоја е-управе су и боље услуге које се пружају класичним облицима комуникације, захваљујући примени ИКТ-а. На тај начин сви грађани и привредни субјекти имају користи од развоја е-управе, без обзира да ли користе електронска средства за приступ услугама. Увођењем електронског облика пружања јавних услуга за грађане не треба укидати класичне облике пружања услуга. Увођењем електронских јавних услуга за привредне субјекте, могу се ограничити или укинути класични облици пружања услуга уколико техничко и стручно оспособљавање за приступ електронској услузи представља разумно оптерећење за привредни субјекат и ако је коришћење електронског облика услуге дугорочно исплативије и за привредне субјекте;

начело примене ИКТ-а у новим услугама – Развој нових јавних услуга треба да се заснива на примени ИКТ-а, а њихово пружање се омогућава кроз разноврсне, корисницима најдоступније комуникационе канале;

начело избегавања технолошке зависности – Технолошка основа развоја и обављања електронских јавних услуга која се односи на рачунаре, софтверска решења и комуникациону мрежу треба у што већој мери да је независна од добављача роба и услуга;

начело поновног коришћења софтверских решења – Софтверска решења у пројектима примене ИКТ-а треба планирати и реализовати узимајући у обзир могућност поновног коришћења у другим пројектима међу органима власти, што може бити коришћење решења у целини, неких делова решења, модификованог решења, пројектантских одлука, архитектуре и искуства;

начело информационе безбедности – Сигурност и поузданост система електронске управе мора бити у складу с утврђеним нормама информационе безбедности и заштите података о личности;

начело кадровске оспособљености – Електронске јавне услуге морају подржавати стручно и професионално оспособљени службеници;”

Цитат сасвим добро илуструје смисао стратегије и његове добре намере. Такође се може видети, сад на крају ороченог периода, где се касни са реализацијом и где се реализација на крају разликује у пракси у односу на стратегију.

За крај

Простор у часопису нам не дозвољава да у једној епизоди заокружимо тему интероперабилности е-управе у Србији. Овог пута смо објаснили шта је интероперабилност и дали смо темељ на основу којег FLOSS заједница има право и обавезу да инсистира на пуној примени интероперабилности у е-управи Србије. Наставићемо и даље да вам скрећемо пажњу на оно што је обећано и предвиђено стратегијом, а не функционише у пракси. Ово нису само захтеви грађана Србије него врло скоро и Европске уније.

Корисни линкови:
[1] http://sr.wikipedia.org/wiki/Интероперабилност
[2] http://en.wikipedia.org/wiki/Interoperability
[3] http://www.digitalnaagenda.gov.rs/FileSystem/SiteDocuments/strategije/Strategija_i_akcioni_plan_za_razvoj_elektronske_uprave.pdf

Представљамо

Linux Mint 16 Petra

Аутор: Дејан Маглов

Тридесетог новембра ове године званично је објављена нова верзија Linux Mint-а. Ово је шеснаеста верзија ове популарне дистрибуције и биће позната под кôдним именом Petra.

Већ стандардно, прво су објављене верзије са Cinnamon и Mate окружењем радне површи. Издања Petre са KDE и Xfce окружењем радне површи ће бити реализована у наредна два месеца.

Када говоримо о стандардним Linux Mint верзијама, то се односи само на издања која су базирана на Ubuntu-у. LMDE (Linux Mint Debian Edition) је и даље експериментално издање са rolling upgrade-ом. LMDE је до сада имао седам великих update-а, а осмо се очекује после објављивања Petre.

Linux Mint 16 Petra је базирана на Ubuntu 13.10 Saucy Salamander-у. Као и Saucy, Petra је обична верзија са кратким животним веком (девет месеци).

Шта ново доноси Petra?

На први поглед могло би се рећи да Petra има мање спектакуларних измена у односу на претходну верзију Linux Mint 15 Olivia; то је само први утисак. Претходна верзија Olivia, значајно је унапредила MDM (Mint Display Menager), што корисник прво уочава.

Што се тиче козметике, Petra је добила неколико нових MDM тема, неколико нових wallpaper-а, login-screen са функцијом једноставнијег пријављивања последњег пријављеног корисника, бољу подршку за GTK3 теме, побољшану усклађеност изгледа између GTK2 и GTK3 апликација. Сам кôд MDM-а је оптимизован па ради знатно брже.

Утисак је да су побољшања Петре више усмерена на модернизацију Mint-а него на козметику. Mint од ове верзије напушта кориснике старијег хардвера (њима се препоручује Linux Mint 13 Maya LTS, са подршком до 2017), а све више побољшава применљивост Mint-а на новијем хардверу.

Petra доноси рез и од ове верзије:

Mint више не подржава тридесетдвобитне процесоре без pae компатибилности.

Побољшава EFI подршку.

Смањује компресију ISO фајла, што за последицу има мало већи ISO живог система, а такође бољи и бржи рад Mint-а у живом режиму.

mint4win Windows инсталер је уклоњен и више није доступан ISO-и живог система.

Totem више није примарни player за DVD. Своју улогу је препустио VLC-у који је подразумевано прединсталиран у Петри.

Cinnamon 2.0

Најзначајнија промена у Петри је нови Cinnamon 2.0. Било би неправедно причати о Linux Mint-у, а не поменути овај врло успешни Mint-ов пројекат. Од верзије 2.0 Cinnamon графичко окружење (DE) престаје да буде само прости fork GNOME 3 и постаје самостални пројекат.

Cinnamon 2.0 је добио сопствене библиотеке и сервисе. Ово значи да више не постоји потреба да Cinnamon у позадини има инсталиран GNOME 3. Зависност од GNOME 3 је стварала проблеме овом DE због пречестих промена у GNOME 3. Ове промене су знале да наруше компатабилност са Cinnamon-ом, нарочито у другим дистрибуцијама. Проблем компатибилности GNOME 3 и Cinnamon-а огледао се у томе што су имали проблема у раду на другим дистрибуцијама и нису функционисали подједнако добро као на себи матичној дистрибуцији. Поред тога што је Cinnamon постао независан од GNOME-а, GNOME програми ће остати компатибилни са овим окружењем радне површи.

Осим ове главне функције, побољшања Cinnamon-а 2.0 су:

Побољшан tilling и snapping прозора

Побољшано подешавање системских звучних ефеката

Побољшано је управљање корисничким налозима и групама

Nemo, fork Nautilus-а, добио је неколико побољшања (лакше постављање подразумеваних програма за покретање одређеног типа датотека, минимизирање појединих радњи на кориснички панел без прекидања радње, функције Copy to… и Move to… добиле су могућност да корисник одабере и преносне уређаје и Bookmarks)

Модул за управљање екранима је побољшан

Остала унапређења

Petra долази са прединсталираним свежим верзијама програма.

У Linux Mint 16 колекцију програма улази: Систем:

Linux kernel 3.11.0

Cinnamon 2.0 или MATE 1.6

Software Manager (mintinstall 7.5.1)

Алати:

Disk Usage Analyzer (baobab 3.8.2)

gedit 2.30.5

gnome-calculator 1:3.8.2

gnome-disk-utility 3.6.2

gnome-font-viewer 3.8.0

gnome-screenshot 3.8.2

gnome-terminal 3.6.2

mint-flashplugin-11

mintstick 1.1.8

Nemo 2.0.8

openjdk-7-jre 2.3.12

Synaptic 0.75.12

Tomboy 1.15.2

Звук и видео:

Banshee 2.6.1

Brasero 3.8.0

Totem 3.8.2

VLC 2.0.8

Графика:

Eye of GNOME 3.8.2

GIMP 2.8.6

Канцеларија:

LibreOffice 1:4.1.2

Evince 3.6.2

Интернет:

Firefox 24

Thunderbird 1:24.0

Transmission-gtk 2.82

Обратили бисте посебну пажњу на озбиљно унапређење Software Manager-а који је сад бржи и флуиднији. Такође, gui алат Mintstick сад има још једну нову функцију осим прављења бутабилног USB медија од ISO слике, Mintstick сада може и да форматира USB медије са NTFS, FAT32 или ext4 фајл системом.

Утисци

Промене у Петри нису првенствено козметичке. Пошто је Петра наследница већ лепе Оливије, жеља Петриних аутора је да је направе модерном и независном.

Стара поуздана Maya (Linux Mint 13), као добра домаћица, бринуће се од сада и опслуживаће стари хардвер барем до 2017. године. Petra и њена будућа LTS наследница ће се бринути само о модерном хардверу.

Независност Cinnamon-а од GNOME 3 радује не само кориснике Mint-а већ и целокупну Linux заједницу. Овим се добија још једна модерна алтернатива за desktop графичка окружења.

Већ позната Оливијина шминка је оптимизована и додатно дотерана, па Petra изгледа још боље, а уз то је окретнија и за, једно десетак мегабајта RAM-а штедљивија.

Мислимо да није потребно нагласити да корисници који су до сада користили Оливију (Linux Mint 15), треба да надограде свој систем на Петру. Оливијин животни век се ближи карају (до јануара 2014) па је неопходно да је замени Petra која има сасвим довољно адута да оправда титулу достојне наследнице.

Корисни линкови:
[1] http://www.linuxmint.com/index.php
[2] http://www.linuxmint.com/index.php
[3] http://www.linuxmint.com/rel_petra_mate_whatsnew.php#performance
[4] http://www.linuxmint.com/rel_petra_mate_whatsnew.php#performance
[5] http://segfault.linuxmint.com/2013/10/cinnamon-2-0-released/
[6] http://www.linuxmint.com/download.php

OpenSUSE 13.1 KDE

Аутор: Александар Брковић

Свеже издање дистрибуције, нова серија 13, стигла је пред кориснике. Већ на први поглед оставља веома позитиван утисак. Томе доприноси елегантна црна тема која је наслеђена из претходног издања. Сваки детаљ је визуелни празник за очи. Утисак који доминира јесте спој лепог и елегантног у исто време.

Карактеристике

Поред нескривеног труда да се визуелно истакне, ново издање доноси и низ других карактеристика. Једна од њих је и дугорочна подршка, којом се ова верзија openSUSE дистрибуције може похвалити. Пуне три године ће бити доступна ажурирања за систем, укључујући најновије програме и сигурносне надоградње.

Новина која је укључена у ову верзију јесте да ће корисницима бити омогућено покретање и инсталације система на рачунарима са Secure Boot технологијом.

Btrfs, нови фајл систем имплементиран је и доступан за употребу. Подразумевано је остављена могућност да се изабере и неки од старих, проверених ext фајл система, уколико корисници нису спремни да се упусте у авантуру и испробају ову новину. А, ова новина у виду Btrfs фајл система, донеће корисницима могућност да се направи снимак система датотека, а ако приликом администрирања на систему нешто крене наопако, постоји могућност да се врате фајлови и конфигурационе датотеке до тачке пре настанка грешке. То је веома корисна опција и за кориснике који случајно уклоне неки софтверски пакет, или промене конфигурациону датотеку, а онда се предомисле. Уз један клик, све ће бити као и пре.

OpenSUSE третира корисничке податке као одвојене од оперативног система, што значи да Btrfs снимци обухватају само системске датотеке и конфигурације, али не и фајлове у корисничком Home директоријуму. Ти фајлови не улазе у саставни део снимка система. За њих се препоручује неки други вид backup-а.

Хардверска подршка је добра. Ова карактеристика краси и ранија издања openSUSE дистрибуције. WiFi, LAN и 3G модем биће уредно препознати, као и touchpad, звучна картица и камера за Skype. На овом пољу корисник, дакле, неће имати проблема.

Инсталација

Програм за инсталацију openSUSE дистрибуције, један је од најмоћнијих и најфлексибилнијих instaler-а у читавој Linux бранши. Инсталациони процес започиње одабиром жељеног језика и распореда тастатуре. Следи избор временске зоне за који се користи мапа света, и подешавање системског сата. Наредни део инсталационог процеса даје неколико опција, избор Btrfs или старих Ext партиционих табела. Након одабира врсте партиционих система, следи уређивање њиховог распореда. Менаџер партиција ће аутоматски конфигурисати партициону табелу. Уколико корисник сам жели да уреди овај део по сопственој замисли, доступна је и мануелна опција.

OpenSUSE, подразумева се, не инсталира покретачки програм Grub у MBR, с тим да се и ова опција може мануелно изменити по сопственој жељи.

Након што је извршен конфигурациони процес и припрема за инсталацију, следи последња провера унетих параметара и након тога се покреће инсталациони процес. По завршетку процеса следи рестарт и логовање на систем.

Након првог покретања система, потребно је извршити подешавање интернет конекције кроз програм Network Manager. Неке кориснике може изненадити чињеница да интернет ради у live моду, али не ради након инсталације. То је једна од особености овог система.

Након инсталације нису доступни ни мултимедијални кодеци нити Flash plugin, те је потребна накнадна инсталација. Филозофија које се држи openSUSE дистрибуција, јесте да долази без власничких формата, те да је власнички софтвер доступан за накнадну инсталацију и подешавање система по сопственој жељи.

Апликације

OpenSUSE долази са низом прединсталираних апликација. Набројаћемо неке од њих :

Office: LibreOffice 4.1.2.3 Base, Calc, Draw, Impress, Writer, Okular Document viewer, Kaddressbook, Kontact, Korganizer.

Internet: Firefox 25, Konqueror, Kmail, Choqok microblogging client, Konversation, Kopete IM, Akregator, Ktorrent, Kget download manager, KrDC, Krfb.

Graphics: GIMP 2.8.6, Hugin batch processor & panorama creator, digiKam photo management, DNG Image Converter, Expo blending, Panorama, Photo layout management program, ShowFoto, AcquireImages, Gwenview image viewer, Skanlite image scanner.

Multimedia: Amarok audio player, AMZ downloader, K3b disc burning, Kaffeine media player, KsCD CD Player.

Accessories: Ark, Nepomuk backup & Cleaner, Blue Devil, Knotes, Ksnapshot, Qt4 settings, Kompare, Kwrite, Kgpg, Kleopatra, Sweeper, Kcalc, Printer manager, Klipper, Kwallet manager.

Администрација система

OpenSUSE има свог управника пакета који се назива YaST. Поседује велики број опција у конфигурисању читавог система, почев од софтверских ризница па надаље.

Све се налази у једном контролном центру, било да је у питању преузимање софтвера или промена конфигурације система или активирање заштитног зида.

Будући да је богат функцијама, помало је и комплексан алат, те ће вероватно неки од корисника пожелети једноставнију варијанту. Та једноставнија варијанта за администрацију на систему назива се пакет менаџер Apper. Ова апликација даје могућност претраге софтвера по имену. Apper ће указати на већ инсталиран софтвер, као и на доступне надоградње. Наравно, ту је и неизбежни терминал – zypper. Сваки од ових алата ради добро и брзо изводи задане акције.

Постоји још једна доступна опција за инсталацију програма, а то је 1-click install. Користи се на тај начин што се преко неког од web browser-а оде на одговарајућу страницу, и из огромне понуде пакета изабере потребан пакет који се инсталира једним кликом.

Закључак

Можда пројекат openSUSE не привлачи толику пажњу као остали open source пројекти. Разлог лежи у чињеници да овај пројекат има своје особености и није направљен за почетнике, већ за кориснике који имају нешто знања и могу да се носе са овом дистрибуцијом. Добро избалансиране функције, стабилности и перформансе одају веома позитиван утисак, нудећи флексибилно desktop окружење. Уз бољу подршку за пакете и програме треће стране, openSUSE би засигурно додатно добио на популарности, и тиме би се још више приближио крајњим корисницима који од система очекују једноставност при употреби. За све кориснике који су већ прихватили филозофију ове дистрибуције, препоручујемо да испробају најновије издање и испитају све могућности које нуди овај систем.

Корисни линкови:

[1] http://mylinuxexplore.blogspot.com/2013/11/opensuse-131-kde-review.html
[2] http://www.dedoimedo.com/computers/opensuse-13-1.html

PR-10 Great Little Radio Player 1.4.6

PR-11 Аутор: Дејан Петровић

Када сам у једанаестом броју ЛиБРЕ! часописа представио свој пројекат, нисам ни слутио да ће постојати било каква потреба да се недуго иза њега појави још један чланак о истом програму. Но ипак, ево нас. Вероватно постављате питање - зашто поново читамо о програму који већ познајемо? Наиме, покрећемо причу о њему јер је доживео неке промене, те је потребно упознати се са датим новинама, али и са чињеницама у ком стадијуму развоја се пројекат тренутно налази.

Неке теме пак, треба изнова покренути. Из тог разлога постављамо питање - зашто уопште потреба за још једним player-ом? Укратко, јер не желимо да нам се покреће велики и захтеван програм када год желимо „мало музике”. Такође, да не бисмо морали лично правити колекцију музике коју слушамо. Када постоји неко са друге стране „жице” ко прави колекцију и плејлисту, на нама је само да кликнемо мишем на жељену категорију и станицу. Прва идеја програма је била и остала да се на лак и, још важније брз начин, дође до музике; зато је главна употреба програма увек била базирана на бирању станица из менија који се позива кликом на икону програма која је опет међу системским иконама.

Од када се програм појавио, добио сам пуно е-писама са предлозима како би се програм могао развијати, шта имплементирати а шта избацити. То је за мене био изазов, јер сам морао себи признати да многе ствари нисам ни знао како да урадим. Дакле, морао сам научити и научено применити. Тако да, док сам покушавао нешто применити у програму, истовремено сам то доживљавао и као истраживачки пројекат. Сам чин учења или истраживања ми је представљао право задовољство. Но, неке промене је ваљало сачекати, иако нових идеја није изостајало. Људи су били заинтересовани, а увек је лепо видети да се неко занима за оно што радите. Но, понекад је то био проблем и на другом пољу осим поља знања. Наиме, предлози једних корисника су били у супротности са предлозима других, па је морало да се процењује шта је заиста потребно урадити, а шта не. Ипак није све било тако, добар део предлога је било могуће применити и као резултат тога већина предлагача је била задовољна када су видели да је било испоштовано и усвојено оно што су предложили. Сећам се изненађења једног корисника када је видео да је промена коју је предложио усвојена и да је нова верзија са том његовом идејом изашла само сат или два након тог његовог датог предлога.

Хајде зато да видимо које је битније промене player доживео:

Унос своје станице. То је постало могуће не само уношењем чистог URL-а већ и увожењем pls датотека. С тим у вези, имплементиран је увоз и извоз целе колекције станица.

Голишаво или са капутом. Недуго после иницијалне верзије, било је могуће бирати између класичног интерфејса и скинованог (или како то програм назива „у капуту”). То је било из тог разлога што су неки корисници били мало носталгични за winamp стилом, претпостављам да су програмери Qmmp-а и Audacious-а слично размишљали. А с друге стране, било је и оних који су искључиво желели природно окружење. Зато постоје два изгледа програма. Ускоро је добијено преко 30 капута, а како је интерфејс програма био обогаћиван тако су се и капути морали сваки пут мењати и допуњавати. То је одржавање програма учинило мало тежим. Ускоро је дошло до промене икона. Наиме, у прилагођавању програма, са циљем да исто изгледа на сваком linux систему, дошло је до проблема јер се програм ослањао на иконе у SVG формату. То је проузроковало да због векторске природе тог формата различите величине икона нису губиле на оштрини. Ипак, неки системи нису могли да их приказују, па се морао направити компромис. У тој промени икона, и она главна, која представља програм, је била поједностављена. Додат је и клизач за подешавање јачине звука. Недуго затим је интерфејс поједностављен, јер већина корисника ипак не гледа радио већ га само слуша. То решење је задовољило већину, али неки су ипак желели да програм стоји отворен док се радио репродукује. Из тога је произашла идеја да интерфејс буде видљив а ипак да не буде досадан. Визуелизација, начин да се звук види и ужива у њему је још један од предлога; тако се појавила и верзија 1.4.6 уочи чијег излажења се и пише овај чланак. Иако је за сада визуелизација мало једнолична (упркос неким подешавањима исте), није досадна. Мада, ломио сам се мишљу да повећам број визуелних ефеката, али се од тога одустало јер је ово ипак „само” радио player.

Информације о музици. Још једна промена која је постала значајна многима је та да је било могуће да ако сервер који „пушта” радио станицу доставља и информације о извођачу, песми, онда је програм то могао приказати корисницима у виду искачућег балончића и преко самог интерфејса.

Мртве станице. Неки корисници су се жалили да неке станице не реагују па је било потребно уклонити оне „мртве”. Морао сам се сложити да је мање у ствари више. Тако је неких стотинак станица било избачено. Садашња колекција броји преко 500 станица и наравно, тенденција није ка повећавању броја већ напротив ка смањивању, јер с времена на време нека станица уме да „умре”.

Локализација. Све време издавања различитих промена у програму, нешто ми није давало мира. Програм није могао да лепо приказује различите језике. Добро сам се намучио како би то унео. Како је само било лепо видети како програм сија на ћирилици али и на неким другим језицима који приказују неке туђе „куке и мотике”. Чим сам то објавио, појавили су се различити људи који су били спремни да преведу програм. Мора се признати да је интересовање за превођењем било веће него што је садашња колекција језика које програм нуди. То је зато што су неки понуђачи мало неозбиљно гледали на пројекат и дуже време се није могло доћи до њих. Тако да се одустало од тих језика до даљњег.

Интернет страница. Званичан сајт пројекта се морао одржавати па је и он доживео промене. Временом је било потребно убацити секције за помоћ корисницима па је рођена подстраница Tips са видео снимцима како се шта ради. (https://sites.google.com/site/glrpgreatlittleradioplayer/)

Други системи. У почетку је циљана платформа био сваки систем који је лежао на Ubuntu-у, али како се чуло за програм, почело је занимање за то како би се могао направити пакет за инсталирање и на другим платформама. Поред превођења инсталације за rpm управнике пакета, дошло је и до сарадње са људима који одржавају Arch, Chakra, ALT и PCLinuxOS складишта програмских пакета. У ствари, на тим системима се најлакше инсталира програм будући да се налази у њиховим складиштима.

Друге промене. У међувремену су се појавиле и промене као што су: пауза, бафер, повратак на подразумеване вредности, минимизирање међу системске иконе, стартовање само једне инстанце програма истовремено, још станица, језика и капута итд. Све време се изворни кôд поједностављивао и пркосио компликацијама које прате унос нечег новог. Задња верзија је највише промена доживела баш на пољу оптимизације кôда.

Све у свему, ово је био веома леп и узбудљив пут промена. Када бих рекао да сам потпуно задовољан програмом, лагао бих; ако бисте ме питали шта бих ново унео, не бих знао рећи. Чињеница је да програм треба мало „одлежати” како би корисници уживали у њему, али како би и сам програмер поред рада имао периоде једноставног коришћења онога што је направио, иначе би се изгубила основна сврха програмирања. Док се не појави нова верзија овог пријатног алата који у позадини служи свима нама, поздрављам вас са жељом да га и даље користите.

Како да...?

Мала школа: Sigil 0.7.2 (8. део)

Завршни радови

Аутор: Дејан Маглов

До сада смо у Sigil унели текст, форматирали га и илустровали. Још увек се све налази у једној HTML (XHTML) датотеци. Ако је та датотека предугачка, протеже се на десетак и више страница екрана мобилног телефона или tablet-а, онда је добро да се подели на више HTML датотека.

Објективни функционални разлог за поделу те велике HTML датотеке је лакше учитавање мањих страница.

Уситњавање HTML датотеке

Дељење велике HTML датотеке треба одрадити по неким целинама као што су главна поглавља или важнији наслови. Не треба сувише уситњавати HTML датотеку. Увек треба водити рачуна да једна HTML датотека иде на један или више екрана tablet-а или неког другог мобилног уређаја. Ако се уситни превише, остаће превише „белог”, неискоришћеног простора на екрану. Бео простор на некој другој, трећој страници није толики проблем, али на свакој страници може да изгледа ружно.

За навигацију неће бити проблем и у случају да се HTML дели на сваки друго или треће поглавље.

Технички, ово дељење се врло лако решава. Довољно је само позиционирати курсор на место дељења и кликом на иконицу Split At Cursor KD-1 (прва линија алата) HTML датотека ће бити подељена на две. Једна HTML датотека ће бити са садржајем испред курсора и друга остатак иза курсора. Прва ће задржати постојеће име, а другој ће бити додељено име Section0001.xhtml.

Обе HTML датотеке ће имати једнак <head> таг што значи да ће бити задржано униформисано форматирање текста у обе датотеке. Након дељења преостаје само да новој HTML датотеци дамо ново жељено име десним кликом на њу у Book Browser-у и избором опције Rename.

Ово треба поновити онолико пута колико желите да имате засебних целина.

Садржај

Садржај ePUB-а није потребно ручно писати. Sigil ће вам помоћи при формирању садржаја. Садржај (енгл. Table of Contents, скраћено TOC) у ePUB-у има двојаку улогу. Једна улога је да укаже на садржај ePUB-а а друга је навигација кроз ePUB. Наиме, сваки наслов у TOC-у је линк ка делу HTML садржаја на који тај наслов указује. Физички, TOC је XML документ који се може видети у Book Browser-у (toc.ncx).

Sigil, на захтев корисника, може да генерише TOC од наслова из HTML датотека. Технички, то се решава на следећи начин. Користићемо алат Generate Table of Contents до којег можете доћи кроз падајући мени Tools → Table of Contents → Generate Table of Contents или једноставно CTRL+T. У новоотвореном прозору биће приказани сви наслови и поднаслови ePUB документа. Иза сваког наслова је check box. Дештиклирањем се уклањају поједини нежељени наслови из TOC-а.

Уколико аутор не жели да уклони ниједан наслов и поднаслов довољно је да само кликне на OK дугме и TOC ће бити генерисан.

У часопису имамо 2 значајна нивоа наслова, h1 који је резервисан за рубрике и h2 резервисан за наслове чланака. Остали поднаслови са нижим нивоом наслова (h3-h6) нису нам занимљиви за TOC. Зато ми користимо падајућу листу <Select headings to include in TOC> и бирамо Up to level 2 што аутоматски брише све непотребне поднаслове а оставља рубрике и наслове чланака. Пре потврде на дугме ОК само проверавамо да ли је штиклиран услов Show TOC items only.

Овиме смо завршили генерисање TOC-а. Већина ePUB читача користе TOC XML датотеку и приказују њен садржај на захтев корисника. Ако вам је то довољно, онда сте посао са садржајем завршили.

Ми у ePUB-у часописа волимо да садржај имамо као HTML датотеку на почетку осталог садржаја ePUB часописа. Sigil и ту може да помогне. Ако изаберете из падајућег менија Tools → Table of Contents → Create HTML Table of Contents, креираћете HTML датотеку од TOC-а. Са малим интервенцијама на тој датотеци у смислу превода „TOC” у „Садржај” и повезивања већ направљене ваше CSS датотеке уместо новоотворене sgc-toc.css. Добићете фино сложен садржај који ће бити форматиран као и остатак ePUB-а. Позиционирањем (pick and drop) у Book Browse toc.xhtml ћете обезбедити да се он појави на жељеном месту по правилном редоследу.

Насловна страница

Остала су још само два корака до завршетка овог ePUB-а. Први корак је давање идентитета публикацији (ePUB-у). Оно што ће корисник прво видети кад отвори вашу публикацију је насловна страница (енгл. Cover). Сада ћемо управо додати једну насловну страницу.

И насловна страница је HTML датотека и увек се налази на првом месту у Book Browser-у. Било која HTML страница која се налази на првом месту у Book Browser-у ће глумити насловну страницу. Неки ePUB читачи имају могућност претраживања библиотеке ePUB-ова и приказују насловне странице ePUB-ова у тој библиотеци. Због лакшег проналажења одређеног ePUB-а добро је да насловна страница буде што препознатљивија. То може да се уради текстуално са великим централним насловом или сличицом пуне величине екрана.

Ми у часопису практикујемо да то буде слика. Зато припремимо слику величине 300×400 px. Обзиром на све веће резолуције екрана мобилних телефона и tablet-а ова сличица може да буде и већа. Сличицу увозимо на начин о коме смо писали и који смо објаснили у претходном броју. Након увоза слике за насловну страницу из падајућег менија бирате Tools → Add Cover… и отвориће се прозор за додавање илустрација. Остало је само да пронађете сличицу насловне странице и насловна страница ће бити аутоматски формирана.

Metadata

Осим насловне странице при бирању ePUB публикације из библиотеке значајне информације су и назив публикације, име аутора, језик публикације и кључне речи за претрагу. Све ове значајне информације можете да унесете у само један Sigil прозор до којег се стиже преко падајућег менија Tools → Metadata Editor… или још једноставније преко F8 функцијског тастера.

За крај мале школе Sigil-a 0.7.2

Верујемо да ово није било толико компликовано. На крају последњи Save је тачка на завршетак ваше ePUB публикације. Све ће бити фино упаковано и припремљено за објављивање.

За израду ове публикације вам је требало мало основног знања око HTML-а и CSS-а али не превише јер вам Sigil у сваком тренутку „прискаче” у помоћ.

Ма колико неискусни били у графици са Sigil-ом ћете сигурно доћи до солидног резултата.

Хвала вам што сте пратили ову малу школу Sigil-а.

Ослобађање

Слободан софтвер за образовање деце (4. део)

Аутор: Александар Станисављевић

Childsplay представља колекцију образовних програма намењених деци узраста до 7 година. Може да се користи у предшколским установама, али и код куће. Садржи четири категорије и више поткатегорија.

Слика 1 Childsplay

Меморија

Ово је највећа категорија која у себи садржи 5 поткатегорија; све остале категорије садрже по 3 поткатегорије. Заснована је на памћењу појава које се исказује путем повезивања истих парова из скупа парова. Парови се крију иза картица. Свака игра садржи више нивоа, при чему се тежи ниво базира на већем броју картица.

Слика 2 Childsplay меморија 1

Код најтежих нивоа, поред тога што постоји велики број парова, постоје и парови који су међусобно веома слични, што додатно отежава њихово проналажење. Прва поткатегорија служи да упозна децу са начином игре, на један занимљив начин, упознавањем животиња. Друга и трећа служе да их упознају са великим и малим словима енглеског алфабета, четврта их упознаје са бројевима, а последња, пета, им помаже да разазнају звуке, тестирајући њихов слух. Имајући у виду да најтежи ниво поткатегорије бројеви садржи парове са бројем 20 као највећим бројем, ова игра заиста може бити корисна деци предшколског узраста, припремајући их на тај начин за школу и прве часове математике.

Миш, тастатура и памћење

Игра која има за циљ да помогне деци да овладају коришћењем миша је веома занимљиво осмишљена. Почев од најлакшег нивоа, деца овладавају померањем миша и кликом на одређену позицију на екрану, да би кроз наредне нивое научили да мало брже, а и даље прецизно померају миша, као и да користе дупли клик. Све ово је осмишљено путем игре у којој јурите рибе по акваријуму.

Слика 3 Childsplay манипулација мишем

Друга игра у овој категорији има за циљ да помогне деци да науче да препознају слова енглеског алфабета и бројеве од 0 до 9. На екрану су исписана слова, или комбинација слова и бројева, а након што рачунар изговори појам дете треба да кликне на одговарајући број или слово. У случају да то не уради у одређеном временском периоду, решење ће се само приказати. Такође, у случају да дете жели поново да чује изговорени појам, то може да уради кликом на иконицу звучника.

Слика 4 Childsplay учење слова и бројева

Уз овај програм, деца могу савладати прве кораке у овладавању коришћења тастатуре. Док слова и бројеви „падају” по екрану, деца треба да откуцају на тастатури оно што виде на екрану, при чему ће рачунар изговорити то слово или број. Циљ ове игре је не дозволити да слово или број „падне” испод екрана.

Слика 5 Childsplay овладавање коришћењем тастатуре

Слагалица и препознавање звука

Слагалица је игра у којој је потребно направити задату слику од делића слике. При дну екрана је показана цела слика, на левој страни су комадићи слике међусобно измешани, а на десној страни поља за слагање тих комадића. Уз ову игру деца настављају учење овладавањем миша, а уче и да размишаљају логички.

Слика 6 Childsplay слагалица

Звучне асоцијације представљају игру у којој је потребно да препознате о којој појави се ради, било да је то звук неке животиње, музичког инструмента или превозног средства.

Слика 7 Childsplay звучне асоцијације

У последњој игри ове категорије, деца могу да науче како да препознају животиње на основу њиховог звука. Такође, ту је и назив животиње са истакнутим великим почетним словом. У случају да желе поново да чују звук одређене животиње како би упамтили ту животињу, то могу да учине кликом на њену слику.

Слика 8 Childsplay звуци животиња

Игре

Ово је последња категорија која у себи садржи 3 игре уз које деца могу да се разоноде након учења.

Слика 9 Childsplay игра 1

Слика 10 Childsplay игра 2

Слика 11 Childsplay игра 3

Наставиће се…

Користан линк:

[1] http://childsplay.sourceforge.net/

Слободни професионалац

Qt Creator

Аутор: Стефан Ножинић

Qt Creator је развојно окружење писано у C++-у коришћењем Qt библиотеке. Ово окружење је пре свега намењено лаком развоју Qt апликација и има подршку за многе платформе. Qt Creator је развијен од стране тима који се бави и развојем саме Qt библиотеке, па је зато ово окружење веома компатибилно са најновијим верзијама Qt-а. Једна од главних карактеристика овог окружења јесте добра интеграција са QDesigner-ом, што омогућава лаган развој графичких апликација.

При самом отварању окружења дочекује нас веома једноставан интерфејс, а опет са много могућности. Основни Qt Creator (без додатака) подржава развој више апликација, од којих су најзанимљивије подршке за развој PC графичких апликација, HTML5 и такозвана Qt Qiuck апликација која је нови начин за развијање модерних Qt апликација.

Што се графичких апликација тиче, процедура је мање-више стандардна. Чаробњак за покретање пројекта ће нас упитати неколико питања у вези са апликацијом, као што су име апликације, развојни директоријум, име почетне форме итд. По завршетку креирања основног скелета апликације (када чаробњак заврши све), отвара вам се нова секција у прозору QT Creator-а под називом Edit (измени). Графички интерфејс је веома сличан као и код осталих развојних окружења. Са леве стране имамо листу фајлова, а са десне изворни кôд. Исто можемо приметити да је Qt Creator креирао и фајлове са екстензијом .ui који су у принципу обични XML фајлови који садрже информације о графичком интерфејсу неког прозора, дијалога или виџета. Отварањем тих фајлова укључује се Qdesigner који је интегрисан у Qt Creator и тада се прелази у секцију Design (дизајн). Ова подела на секције олакшава прелазак из обраде графичког интерфејса и измене изворног кôда за неку функционалност. Апликација се лагано може покренути притиском на зелено дугме доле лево у облику знака Play који се често користи код разних мултимедијалних плејера. Овим притиском ће Qt Creator компајлирати апликацију и постарати се да сви извршни фајлови буду тамо где треба да буду. Такође, постоји опција да се изабере debug или release покретање. Ово зависи да ли желите да вашу апликацију само испробате или желите и да је пустите у продукцију. Апликације се могу превести и за неке друге платформе, као што је Android.

Још једна од веома занимљивих опција јесте и развој HTML5 апликација. Наиме, могуће је направити своју HTML5 страницу и овом опцијом то интегрисати у апликацију. Ово омогућава ново графичко искуство са доста анимација, али и изузетно занимљиву идеју.

Qt Creator такође нуди и напредни уређивач кôда. Он омогућава детекцију неких синтаксних грешака у ходу, лаку навигацију између дефиниције и декларације функција, syntax highlighting, аутоматско допуњавање кôда (енгл. code completion) и још много других могућности. Поред доброг уређивача кôда, постоје и могућности за генерисање cmake и autotools скрипти, које се касније могу користити и у продукцији. Такође, нуде се и подршке за разна решења за контролу верзија софтвера (Version control systems), као што су git subversion и bazaar.

Ово окружење је толико богато опцијама да једноставно не можемо све то да опишемо у овом тексту, али се надамо да смо бар мало успели да заголицамо машту заљубљеника у C++ и Qt, али и оних који се још нису нашли у овим водама и да смо вас барем мало убедили да сами инсталирате Qt Creator и експериментишете.

Сам свој мајстор

Увод у LaTeX (4. део)

Аутор: Никола Харди

LaTeX је од самог почетка стваран тако да подржава математичке изразе. Због тога је постао и врло распрострањен међу академским корисницима, а оваква повратна спрега је довела до тога да сада имамо алат који решава све проблеме које можемо замислити у вези са припремом математичких формула за штампу. Поред чињенице да можемо да напишемо практично било коју формулу, важно је и то да можемо да будемо сигурни да ће она остати у таквом облику и када будемо мењали остатак документа што баш и није случај код других алата за обраду текста. Још једна битна ствар је и што резултат лепо изгледа.

LaTeX сам по себи има много могућности за рад са математичким формулама, али за неке напредније ствари постоје и додатни пакети као што су amsmath, и његова надоградња - mathtools.

Занимљива ствар је што у LaTeX-у можемо да пишемо и формуле које нису математичке. На пример, хемијске формуле су такође подржане.

За писање математичких израза се најчешће користи неколико модела који имају много заједничких особина. Неке од особина које треба споменути су следеће.

LaTeX сам рачуна размак између знакова, тако да писање размака неће утицати на то да се размак појави и у резултату. За то се користе посебни знакови или функције као што је \quad.

Слова редовног алфабета се третирају као променљиве. Ако желимо да пишемо обичан текст унутар формуле онда користимо функцију \text

Математички изрази се пишу унутар окружења. Окружење се означава са \begin{ “ime-okruzenja” } … \end { “ime-okruzenja” }. Постоје и краћи начини за означавање окружења који су написани у даљем тексту.

Три модела за записивања једначина и формула

Окружење math

скраћено обележавање: \( … \)
скраћено обележавање: $ $

Када се користи?

Користи се код математичких израза унутар редовног текста, у текућој линији. Смањен је приказ па се користи \displaystyle. Тада ће линије са изразима који захтевају више места (експоненти, суме…) једноставно бити више (заузимати више места по вертикали).

Пример:

$ a_1 * x^2 + a_2 * x + a_3 $

Окружење displaymath

скраћено обележавање: \[ … \] скраћено обележавање: $$ $$

Када се користи?

Користи се код математичких израза који ће визуелно бити одвојени од остатка текста. Најчешће су центрирани, са много простора пре и после израза. Симболи су приказани у пуној величини.

\[ \sum a_i \]

Напомена: Треба избегавати $$ $$ јер постоји могућност да у неким ситуацијама дође до врло чудних проблема.

Окружење equations

Нема скраћени облик за означавање.

Када се користи?

Користи се за нумерацију формула. Када се математички изрази пишу унутар equation окружења, тада ће они бити приказани слично као у претходном случају (displaymath), с тим што ће бити нумерисани. LaTeX може да аутоматски нумерише математичке изразе. Ово нам омогућава да потом за неки овакав израз вежемо и лабелу па сваки пут када се позивамо на ту лабелу, добићемо одговарајући број једначине. Наравно, ако додавањем једначина у различитим деловима текста може да дође до мењања бројева, али лабеле решавају тај проблем. Такође је лепа могућност и генерисање индекса свих једначина у раду или књизи.

Напомена: постоји и equation окружење које је функционално исто као и displaymath, с тим што захтева употребу пакета asmath.

Основни симболи и функције

У математици користимо разне симболе, од оператора до једноставних променљивих. Поред тога, постоје и разни прохтеви за форматирање (индекси, границе, степени, разломци, границе интеграла…). LaTeX ове проблеме решава увођењем посебних симбола и функција. Они могу лако да се препознају јер готово увек почињу знаком \. Следи табела неких функција које се често користе.

симболи

Симболе је најбоље потражити у неком приручнику.

\leq \infty

грчки алфабет

Мала и велика слова се разликују само у почетном слову. Називи слова су врло интуитивни:

\alpha
\Beta
\pi

разломци и корени

Разломци се пишу на следећи начин:

\frac{a}{b}

Унутар имениоца или броиоца може да се нађе и неки сложени израз, као на пример:

\frac{\sqrt{x^2-2}+3}{7}

Корен се представља овако:

\sqrt{-1}

Заграде можемо да изоставимо, али морамо да будемо пажљиви јер ће без заграда само први знак после \sqrt бити под кореном. На пример \sqrt xy ће да има ефекат као \sqrt{x} y. Када желимо да запишемо n-ти корен, онда се то ради овако: \sqrt[n]{x^n}

Оператори

Оператори представљају тригонометријске функције, логаритме и слично.

Суме и интеграли

Суме и интеграли се користе на сличне начине. Ево и неколико примера:

\sum_{i=0}^{\infty}
\sum
\int_{-1}^{2}
\int
\int_{\frac{-\pi}{2}}^{\frac{\pi}{2}}

„Тачкице”

„Тачкице” се користе на посебан начин. Обележавају се са \cdots, \vdots, \hdots, \ddots и означавају три тачкице које су центриране, вертикалне, дијагоналне итд. Ово се честo користи код матрица неодређених димензија.

Како пронаћи кôд знака или функције?

Имена и начин употребе функција нису увек интуитивни, али на нашу срећу LaTeX је врло зрео и документација и одговори на готово сва питања се врло лако проналазе на интернету. Врло брзо се основне функције упамте, али приручника и табела има на претек. У почетку може да буде корисно да при руци имате тзв. „cheatsheet” или пушкицу.

Јако добра документација се налази на wikiversity. За сада, нажалост, не постоји на нашем језику. Врло радо ћемо подржати акцију превођења.

Detexify је још један користан сајт који омогућава да нацртате симбол који вам је потребан и добијете листу кôдова који најприближније описују нацртани симбол.

Заграде

Обичне заграде

Заграде могу да се представљају без додатних симбола (уз пар изузетака), с тим што може да се појави један проблем. Када заградама окружимо неки израз који заузима више места по вертикали него остали симболи, заграде се неће увећати. Зато постоје заграде са подесивом висином. Постоје сви стандардни типови заграда.

( ), [ ], \{ \}

Заграде са подесивом висином

Заграде могу да прилагоде своју висину изразу који окружују. Такве заграде се означавају на овакав начин: \( … \). Наравно, исто важи и за остале типове заграда.

Матрице

Матрице се пишу у посебном окружењу matrix или array унутар неког од математичког окружења. Два елемента матрице у истом реду се раздвајају знаком &, а крај (или почетак) реда се означава са \ \. Матрице се често уоквирују заградама, па према томе постоје и посебна окружења у ту сврху.

\pmatrix
\vmatrix
\bmatrix

Окружење array пружа додатне могућности за форматирање матрица. На пример, другачије поравнање елемената или дефинисање размака.

\documentclass{article}
\usepackage{amsmath}
\begin{document}
\[
\begin{pmatrix}
a & b \\
c & d
\end{pmatrix}
\]
\end{document}

Наставиће се…

Аутор: Никола Харди

node.js технологија

Node.js је најједноставније описати као технологију која се заснива на следећих неколико идеја: event-based програмирање и nonblocking Io API, направљен за брзе, интерактивне апликације које су покренуте на дистрибуираним платформама које се лако скалирају. Овакав увод захтева и мало детаљније објашњење, али прво да видимо мало кôда.

Једноставан TCP сервер

var net = require('net')
var server = net.createServer( function(socket) {
    socket.write("Echo server\n");
    socket.pipe(socket);
});
server.listen(1337, '127.0.0.1');

У овом кôду је најпре учитан уграђени модул net. Затим је креиран сервер за који је везана callback функција и она је одмах и дефинисана. Овај једноставан пример све примљене поруке прослеђује на тај исти socket. Дакле имамо тзв. echo server. Након креирања сервера, он је и активиран тако да „ослушкује” на порту 1337. Овај кôд можемо сачувати у .js датотеци произвољног имена. Код покрећемо командом node ime-datoteke.js.

Event loop и nonblocking API

Чињеница је да су улазно/излазне операције било какве природе спорије него рад остатка система. Проблем се јавља у ситуацијама када цео систем чека на завршетак „споре” операције јер за то време остатак слободних ресурса може бити ефикасније искоришћен, а није.

Прво решење је било увођење вишепроцесних система где су улазно/излазне операције креиране као нови процеси, тако да је извршавање основног процеса програма могло да тече и по покретању „споре” операције. Такве „споре” операције су имале посебан процес и оперативни систем је задужен за опслуживање оба описана процеса. Ово решење ради довољно добро до одређеног броја процеса, након чега се јавља проблем са трошењем ресурса на измену контекста (context switching), што је лоше.

Проблем са именом контекста је донекле решен увођењем концепта вишенитног програмирања (multithreading). Нити се могу описати као квази процеси који деле одређене ресурсе као што је меморија. Тиме је донекле умањен претходни проблем, али овај начин програмирања може да постане врло замршен и напоран јер уводи нове проблеме.

Решење за које су се одлучили node.js програмери је програмирање засновано на догађајима (event-driven) и неблокирајућим улазно/излазним операцијама. Идеја је да за одређене догађаје вежемо функције у којима је дефинисано како резултат догађаја треба да буде обрађен. Готово све је имплементирано у облику callback функција. Концепт неблокирајућих операција је у почетку проблематично схватити, али практично се своди на то да позив функције траје врло кратко, али време када ћемо добити резултат је неодређено, али то не утиче на брзину извршавања различитих делова наше апликације. Дакле, функционише по принципу: када резултат стигне, позови одређену функцију.

HTTP сервер

Следи пример једноставног HTTP сервера који ослушкује на порту 8080 и на захтев клијента одговара са „Здраво свете”

var http = require('http');
var server == http.createServer();
server.on('request', function(req, res) {
    res.writeHead(200, { 'Content-Type':'text/plain' });
    res.write('Zdravo svete');
    res.end();
});
server.listen(8080);

Овај пример кôда је врло сличан претходном и такође се састоји од учитавања модула, креирања сервера, регистровања и дефинисања callback функције и самог покретања сервера на жељеном порту.

Node Package Manager

У претходним примерима кôда може се приметити шема која се понавља.

Учитавање модула

Дефинисање и везивање callback-ова

Покретање сервера

Уз node.js стижу разни прединсталирани модули, као што су: http, net, fs… Осим њих, на располагању су нам и разни други модули који нису саставни део језгра node.js-а. Један node.js модул може да се појави у три облика:

као датотека,

фолдер или

уграђени модул.

Занимљива ствар је да модули у облику фолдера садрже посебан JSON фајл (package.json) у којем су наведене информације о називу модула, верзији, датотекама које он садржи…

NPM (Node Package Manager) је помоћни алат који има више улога, као што су: разрешавање и инсталирање зависности за поједине модуле, претрага базе постојећих модула и њихова инсталација. Још једна важна ствар у вези са NPM управником пакета јесте та да може да ради у локалном и глобалном режиму. Када је реч о локалном режиму рада, преузети модули ће бити смештени у тренутни фолдер и они ће бити доступни само у тренутном пројекту. Код глобалног режима модули су након инсталације доступни у свим пројектима на систему, односно у свим node.js апликацијама.

Socket.IO

Као што је речено у уводу, node.js је врло погодан за брзе, realtime апликације. Овде се наравно не мисли на hard realtime апликације већ на интерактивност. Класичне web апликације се ослањају на HTTP протокол који има николико захтева: GET, POST, PUT… Сви ови захтеви се упућују од стране клијента ка серверу. Ово нас доводи у непријатну ситуацију када клијент жели да има најсвежије податке са сервера јер мора стално да шаље захтеве, да „запиткује” (polling). Технологије као што је AJAX омогућавају да крајњи корисници нису свесни овог проблема, али програмери и те како јесу.

Слична ситуација се јавља код мрежног програмирања, међутим тада обе стране везе, и клијент и сервер, имају могућност да шаљу поруке. Наравно, реч је о socket-има. Сличан концепт је недавно уведен и у програмирање модерних web апликација у виду WebSocketa. Node.js подржава рад са WebSocketima али много чешће је у употреби модул Socket.IO чисто из практичних разлога јер је једноставнији за рад. Socket.IO морамо да инстaлирамо помоћу NPM јер он није уграђен у језгро node.js-а.

Другим речима, Socket.IO нам омогућава да сервер обавести све прикључене клијенте када има нове податке чиме је избегнут polling.

npm install socket.io

Express

Једноставно речено, express је web application framework за node. Његова сврха је, најкраће речено, да аутоматизује многе задатке који се често понављају при писању web апликација. Ово обухвата задатке који покривају и други слични framework-ови. Express је заиста минималистички framework и може да сервира и такозвани статички садржај (css, javascript…). Постоји могућност да се користи на два начина, као обичан модул или уз генератор апликација који ће да креира основну хијерархије директоријума и генерише неопходне фајлове који су потребни за почетак рада једне апликације.

Закључак

Није лако зауставити се и закључити причу о Node-у. Једном када га испробате стално ћете добијати нове идеје шта бисте све могли да направите и за шта би све био сјајан. Битно је рећи да је Node сада већ један стабилан пројекат, користе га многа позната имена као што су The New York times, ebay, Yahoo, LinkedIn, МySpace и многи други. Једноставан је за учење, невероватно брз ако се користи на исправан начин и свакако нешто ново на шта треба обратити пажњу.

Мобилни кутак

Android апликације отвореног кôда

Аутор: Златан Васовић

Међу популарним Android апликацијама нису само апликације затвореног кôда, већ и апликације отвореног кôда. Зато вам представљамо најпопуларније Android апликације отвореног кôда.

Adblock Plus

Adblock Plus је популарни додатак wеб прегледачима. Android верзија је дуго ишчекивана и стекла је популарност веома брзо након објављивања. Апликација није доступна на Google Play продавници, већ се мора ручно инсталирати.

Сајт: https://adblockplus.org/en/android
Инсталација: https://adblockplus.org/en/android-install

ConnectBot

ConnectBot је SSH клијент за Android. Пријављивање на SSH је једноставно и прилагођено мобилним уређајима. На жалост, развој апликације је стао, па је последња верзија ове апликације из 2010. године. Апликације је доступна на Google Play продавници.

Сајт: https://code.google.com/p/connectbot/
Инсталација: https://play.google.com/store/apps/details?id=org.connectbot

Firefox

Firefox има, поред desktop верзије, и мобилну верзију. Међу могућностима мобилне верзије су одлична HTML5 подршка, синхронизација међу уређајима и одличне опције за прилагођавање. Апликација је доступна на Google Play продавници.

Сајт: http://www.mozilla.org/en-US/mobile/
Инсталација: https://play.google.com/store/apps/details?id=org.mozilla.firefox

Tomdroid

Tomdroid је Android клијент за популарну GNOME апликацију за хватање белешки, Tomboy. Tomdroid тренутно нема могућност мењања белешки, што ће се вероватно променити у некој од наредних верзија. Омогућена је синхронизација са Tomboy Online сервисом и извоз бележака на SD картицу. Апликација је доступна на Google Play продавници.

Сајт: https://wiki.gnome.org/Apps/Tomboy/
Инсталација: https://play.google.com/store/apps/details?id=org.tomdroid

Wikipedia

Wikipedia, слободна енциклопедија, такође има Android клијент. Међу могућностима апликације су прилагодљива претрага, једноставно дељење чланака, промена језика и чување чланака за offline читање. Апликација је доступна на Google Play продавници.

Инсталација: https://play.google.com/store/apps/details?id=org.wikipedia

VLC

Мултимедијални клијент VLC је ове године добио и Android верзију. Апликација има веома активан развој. Тренутно је у бета фази и има много грешака. Репродукција аудио и видео материјала, укључујући и стримовање, ради добро. Могуће је и отварати и претраживати директоријуме са мултимедијалним садржајем. Апликација је доступна на Google Play продавници.

Сајт: http://www.videolan.org/vlc/download-android.html
Инсталација: https://play.google.com/store/apps/details?id=org.videolan.vlc.betav7neon

Забавне стране

Kernel игрице

Аутор: Гаврило Продановић

Многи од нас воле да се одморе некад уз неку игрицу, open source или власничку. Ако су у питању игрице за Linux, оне се обично подижу из X окружења, док се неке могу покренути у framebuffer терминалу, али се све оне покрећу у неком оперативном систему. Међутим, постоји мањи број игрица које се могу учитати директно из bootloader-а, као kernel, и одатле им такав назив. Ми ћемо споменути двије: „Grub Invaders” и „TINT”. Од ових игрица не можете очекивати прекрасну графику и моћан звук, али ако не волите много чекати да бисте играли игрице док се OS boot-ује, онда су оне одличан избор.

Не волите игрице у којима је могуће изгубити, а ваша машта је довољно јака да од сваке игрице направи забаву, Grub Invaders ће вероватно бити игрица ваших снова. Ви сте у улози малог бродића који својим ласером разара ванземаљце који надолазе. Они се веома споро вама приближавају, а фреквенција ударања по space-у одређује брзину вашег пуцања (space је и једини звук у току игре). Сваки пут ћете одбранити своју планету од њих, осим ако их намјерно пустите да вас савладају. Класична свемирска платформска пуцачина у којој се крећете лијево и десно, а уз то пуцате. Они не посједују своје оружје, па вам не могу нашкодити са даљине. Графика је веома једноставна, а и освјежавајућа у данашњем времену када нас са свих страна засипају ефекти. Сачињена је од разних цртица које налазите на тастатури и од звјездица које представљају главе ваших непријатеља, једино на екрану што ћете видјети је “/\-_* ” у три различите боје. Брзина игре је сасвим задовољавајућа, није пребрза на модерним машинама, а вјерујемо да није ни спора на старим. Дозволите себи некада луксуз да играте овако нешто, јер ће напросто да вас подмлади и врати у неку прошлост, можда чак добијете осјећај да сте у неком каменом добу. У Debian/Ubuntu дистрибуцијама постоји пакет који ће вам олакшати инсталацију куцајући само apt-get install grub-invaders.

TINT је рекурзивна скраћеница (што сте вјероватно и наслутили) за „TINT Is Not Tetris”. ТINT је веома угодан за игру, тетрис клон написан у curses-у што га чини пријатним за играње у терминалу под Linux-ом. Са оригиналним tetris-score алгоритмом и шарено обојеним фигурама даће потребно уживање обожаваоцима класичног тетриса. Игра је довољно динамична да не досађује и веома брзо постаје заразна. Касније је изашао patch који омогућује да се TINT компајлира као kernel и да се покрене директно из GRUB-а. На нашој машини TINT се није уздигао из GRUB-а у пуној моћи као што смо навикли да то чини под Linux-ом. Игра је била за нијансу пребрза, а контроле су лаговале, што је чинило да имате осјећај „штекања” и на крају би вас брзо изнервирало. Не постоји пакет за kernel верзију TINT-а па ћете га морати ручно компајлирати. Иако смо мало разочарани са TINT-ом, то не значи да га треба изоставити из GRUB менија, можда ће код вас да ради много боље.

Ако вас икада ухвати досада док сједите за машином, топло вам препоручујемо да испробате ове двије игрице, ако сте geek, вјероватно ћете осјетити нешто посебно док их играте. Ако познајете основне програмерске вјештине и желите да научите како да напишете неки kernel кôд, source ових игрица ће вам помоћи, а можда добијете и инспирацију да печујете још неку од многобројних „терминал” игрица. За крај остављамо вам линкове са више информација о овим игрицама:

Grub Invaders:
http://www.erikyyy.de/invaders/
http://www.coreboot.org/GRUB_invaders

TINT (са потребним patchom):
http://www.coreboot.org/Tint