Реч уредника

ЛиБРЕ! у Европи

Није увек лако радити у пројекту ЛиБРЕ!. Треба ускладити приватне обавезе са радом на пројекту. Нарочито је тешко испоштовати рокове. Сви чланови редакције понекад помисле: „Шта ми ово треба?”.

Овога пута бисмо хтели да вам скренемо пажњу на нашег репортера Александра Весића. Александар нам се јавио на оглас за нове сараднике пре 2 месеца. То не би било ништа необично, да Александар тренутно не живи у Минхену, чиме аутоматски постаје први ЛиБРЕ! дописник из иностранства. Још за прошли број нам је послао извештај са минхенског сајма старих рачунара (VCFe – Vintage Computer Festival Europe 2013), а у овом броју, захваљујући њему, имамо ексклузивни интервју са Florian-ом Effenberger-ом, оснивачем и председавајућим Управног одбора Документ фондације (енгл. The Document Fondation), правног лица које стоји иза пројекта LibreOffice.

И у наредним бројевима ћемо имати занимљиве чланке о слободном софтверу из Минхена, захваљујући Александру.

Александар је први репортер ЛиБРЕ! часописа ван региона бивше Југославије. Надамо се да неће бити једини, и да ће нам се придружити и други аутори из читавог света. Ако ни по чему другом, познати смо у свету по томе што наших људи има свуда, од Америке, преко Европе и Африке, до Аустралије.

Треба ли нагласити да интервју са Florian-ом Effenberger-ом за нас има вишеструки значај? Овладали смо интервјуом као новинарским изразом; захваљујући Florian-у, добили смо бесплатну светску промоцију часописа ЛиБРЕ! и упознали смо се са једним од значајних имена из света слободног софтвера. Несумњиво да је то још један мали корак напред у развоју часописа.

Значај интервјуа са Florian-ом Effenberger-ом је помало бацио у сенку још један одличан интервју који објављујемо у овом броју. Реч је о интервјуу са Миланом Карапанџићем, мрежним администратором здравственог центра „Студеница” у Краљеву. Овај интервју доноси највећу могућу промоцију слободног софтвера код нас, јер не постоји боља промоција од позитивног примера који функционише. Наша дужност је да проналазимо овакве позитивне примере и да их промовишемо.

Овом приликом желимо да вам скренемо пажњу на још једно потенцијално значајно побољшање у ЛиБРЕ! пројекту. Објављујемо да смо отворили наш форум на адреси https://libre.lugons.org/index.php/forums/. Приметили смо да потфорум на LUGoNS форуму, посвећен ЛиБРЕ! часопису, није практично решење. Овом приликом позивамо све читаоце и потенцијалне сараднике да нам се придруже на нашем форуму, и активно учествују својим предлозима и радом на унапређењу часописа. Сматрамо да дијалог на нашем форуму треба да буде двосмеран и да не би требало да буде анонимних порука, тако да нисмо омогућили постављање тема и порука без регистрације. Свако може да се региструје, а самим чином регистрације добиће могућност да види и теме намењене потенцијалним сарадницима, као и да учествује у њима. Очекујемо ваша питања и предлоге које ћемо пажљиво читати и трудити се да све добре идеје применимо и тако унапредимо часопис, без обзира да ли предлагач жели или не да својим учешћем допринесе на реализацији те идеје.

Слободно нас контактирајте путем форума, или нам пошаљите е-писмо на нашу већ познату адресу е-поште libre[et]lugons[dot]org.

До новог броја.

ЛиБРЕ! тим

ЛиБРЕ! вести

LXDE прелази на Qt
7. јул

LXDE је GTK2 базирано окружење радне површи. Програмери који стоје иза LXDE-а су донели одлуку да развој овог окружења наставе уз помоћ Qt4 комплета алата.

Користан линк: http://bit.ly/14pPPsR

SOL – соларни лаптоп
7. јул

У питању је лаптоп на соларни погон, који долази у ојачаном кућишту са Ubuntu системом.

Користан линк: http://bit.ly/12RDr3j

Погинуо open source guru Seth Vidal
9. јул

Seth Vidal, developer програма за управљање пакета Yum, умро је након несреће на бициклу.

Користан линк: http://bit.ly/13s4QZ8

И ја желим учити Ubuntu
9. јул

HrOpen упознаје основношколце с Ubuntu-ом и програмима отвореног кôда.

Користан линк: http://bit.ly/13UA66i

SparkyLinux 3.0 RC
9. јул

Sparky је базиран на „testing” грани издања Debian GNU/Linux „Jessie”. Долази са више различитих окружења радне површи: LXDE/e17, Openbox, MATE и Razor-Qt.

Користан линк: http://bit.ly/1az0BNy

Први FirefoxOS у Европи
12. јул

Први Linux базирани паметни телефон на тржишту у Шпанији.

Користан линк: http://bit.ly/14pQ1sb

FFmpeg 2.0
12. јул

FFmpeg пројекат је објавио свој нови мултимедијални framework у оквиру верзије 2.0.

Користан линк: http://bit.ly/156ftkd

Linden Lab купује платформу Desura
12. јул

Linden Lab, креатор виртуелног света „Second Life”, најавио је да планира преузети комерцијалну платформу Desura.

Користан линк: http://bit.ly/14pQ5YT

Slackware прославио 20. рођендан
16. јул

Slackware пројекат прославио свој 20. рођендан. Тачно 16. јула 1993, Patrick Volkerding је најавио излазак Slackware 1.0.

Користан линк: http://bit.ly/115NQah

Dota 2
18. јул

Dota 2 је стигла на Linux.

Користан линк: http://bit.ly/1byxMna

openSUSE конференција 2013
18 - 22. јул

openSUSE конференција одржана је у Грчкој, у Thessaloniki-у.

Користан линк: http://bit.ly/14pQc6J

Гаси се „The H”
19. јул

The H, портал који се бавио вестима из света отвореног кôда, безбедности и програмирања, престао је са радом.

Користан линк: http://bit.ly/115NTmD

Пулс слободе

Догађаји:

Sound and Visions 2013

Аутор: Џони Промис

Крајем јуна, у периоду од 28. до 30, успешно је одржан четврти „Sound and Visions” мултимедијални фестивал у Мајданпеку. Као и до сада, програм фестивала је реализован кроз четири главна програма: Краткометражни играни филм, Музички програм, Визуелне интервенције и „Open source” и креативност у дигиталном домену. Такође, одржана је и јединствена туристичка тура кроз просторе рудника бакра Мајданпек, која је завршена обиласком Рајкове пећине.

Слика 1 Индустријски туризам

Програм „Open source” и креативност у дигиталном домену, реализован је у суботу, 29. јуна, трочасовном презентацијом о аудио продукцији уз помоћ слободног софтвера. На презентацији су говорили мајданпечки мултимедијални уметник Џони Промис и гост из Новог Сада, Горан Мекић – гитариста и певач групе „Lust for Trust”, дописник ЛиБРЕ! часописа и потпредседник LUGoNS-a.

Слика 2 Омот за албум „Кућа страве 5”

Џони Промис је, поред општег уводног дела о томе шта је слободни софтвер и зашто га вреди користити, представио свој радни ток на изради поп-рок албума „Кућа страве 5”, који је реализовао заједно са мајданпечким кантаутором Исидором Игићем. Свој радни ток, Промис је објаснио кроз представљање једне типичне сесије, где се могло видети који је све софтвер употребљен и на који начин. Као базни програм, а у служби аудио и MIDI секвенцирања, употребио је MusE. Семпловани инструменти су учитани и свирани кроз Linuxsampler, док је за софтверски синтисајзер изабрао Yoshimi. Гитарски ефекти су реализовани највише уз помоћ Guitarix-а, а употребљен је и Rakarrack. За продукцијске ефекте користио је, већином, комплет ефеката Calf, али је употребио и ефекте IR и C* JVRev. Мастеринг и израда master CD-а је урађена у Ardour-у, јер у себи има посвећене алатке за тај задатак. За оперативни систем користи GNU/Linux дистрибуцију Ubuntu Studio. Овај модуларни приступ повезује JACK аудио сервер, преко кога се преносе аудио и MIDI подаци. За организацију овакве релативно сложене сесије користио је Bash скрипту у којој су дефинисани редослед покретања програма, као и све JACK аудио и MIDI везе.

Слика 3 Горан Мекић

Горан Мекић је представио свој начин рада на аудио продукцији, концентришући се на разлике у односу на Промисов начин рада. Оне се огледају у начину организовања сесије, где Горан користи управника сесије LADISH, и у коришћењу програма Qtracktor као аудио и MIDI секвенцера. Такође смо имали прилике да видимо другачији приступ коришћења рачунара кроз претежну употребу CLI-а, и погодности Awesome управника прозора. У наставку, Горан је допунио Промиса у вези са општим делом о слободном софтверу и одговарао је на сложена питања публике о HIFI аудио хардверу.

Слика 4 Додела награде за најбољи филм

У такмичарском програму „Краткометражни играни филм”, приказано је девет филмова из региона бивше Југославије, а награду је освојио хрватски аутор Предраг Личина са филмом „Телепорт Зовко”. Награду од хиљаду евра и златну „damper” гуму, доделио је трочлани жири у саставу: Срђан Драгојевић, Мирослав Момчиловић и Мирослав Терзић.

Слика 5 Жолт Ковач - Мајданпечка Мона Лиза

На програму „Визуелне интервенције”, учествовали су: Жолт Ковач (мурал), Милица Пантелић и Жељко Лончар (мурал), Марија Ђорђевић (видео рад), Милош Томић (видео рад) и Немања Лађић (видео рад).

Сваке вечери од 22:30 свирале су по две алтернативне музичке групе: Molokai (Bitola) и VVhile (Београд), Ти (Београд) и Витамин (Крушевац), Vroom (Београд) и Власта Попић (Вараждин).

Слика 6 Наступ групе „Vroom”

Користан линк: http://savfest.com/

Представљамо

Puppy Linux 5.6 Precise

Аутор: Александар Брковић

Карактеристике

Puppy Linux је мини дистрибуција која садржи подразумевани, JWM управник прозора, и компилацију корисних програма довољну за вршење основних задатака на рачунару. ISO датотека ове дистрибуције је велика свега 180 [MB]. Фокусира се на лакоћу употребе и минималне системске захтеве. Да би се ова малена дистрибуција покренула, довољно је свега 128 [MB] RAM-а. Намењена је првенствено ентузијастима, хобистима и корисницима који имају старији хардвер.

Творац ове верзије GNU/Linux-а је Bary Kauler, са тимом сарадника. Прва верзија настала је 29. марта 2005. године. Од тог времена, Puppy Linux је у свом развоју стигао до верзије број 5, која се званично појавила 15. маја 2010. године. Базиран је на алату Woof, чија је главна функција изградња дистрибуције из бинарних пакета других GNU/Linux издања. У конкретном случају, творац Puppy Linux-а користи бинарне пакете из Ubuntu 12.04 LTS верзије и Slackware 14 издања.

Дистрибуција садржи низ специфичности и карактеристика које је чине посебном и другачијом у односу на остала Linux издања:

Може да се покрене на широкој палети уређаја: са интерног тврдог диска, USB флеш меморије, live CD-а или DVD медија, SD меморијске картице.

Поседује уграђене алате који се користе за креирање бутабилних USB флеш меморија и remaster система са новим пакетима.

При покретању, систем се учитава директно у RAM меморију рачунара. Након покретања, медиј са кога је дистрибуција учитана се може уклонити из рачунара и може се наставити са несметаним радом.

Како Puppy Linux ради директно из RAM меморије, све датотеке, операције и измене извршене на систему ће нестати након што се систем искључи. За разлику од осталих Linux издања која у live режиму нису у могућности да сачувају нове промене које настају у току рада, нити да их додају на CD-DVD медиј, Puppy Linux сваку промену у систему датотека може да сачува. Промене се чувају, било на тврдом диску, USB уређају или CD-DVD медију. Све новонастале промене се имплементирају у pup_save.3fs датотеку. Приликом обустављања сесије, потребно је изабрати опцију save changes.

Актуелно издање

Најновије издање Puppy Linux 5.6 Precise, доноси нова побољшања и нове функције:

Укључен је нови чаробњак, (X.Org video wizard) са механизмом принудног рестарта за опоравак система.

Имплементиран је и нови non-PAE kernel 3.2.44, са драјверима за аналогни модем. Побољшана је детекција и аутоматско конфигурисање аналогних и 3G модема.

Апликације су додатно интернационализоване, многе и унапређене, уз побољшање инфраструктуре на системском нивоу.

Подразумевани управник прозора је JWM (Joe's Window Manager), уз могућност опционе инсталације Openbox-а.

За инсталацију апликација на систем, користи се „Puppy pet repository”, који садржи довољан број Linux пакета. Уколико се јави потреба за додатним програмима, проширена компатибилност Puppy Precise дистрибуције са Ubuntu програмима употпуњава складиште програмских пакета за инсталацију. Ubuntu 12.04 DEB пакети, инсталирају се кроз „Puppy Package Manager”.

Поред брзине и перформанси које одликују ову дистрибуцију, главна предност коришћења огледа се у преносивости читавог система на USB или CD меморијским уређајима, при чему ће комплетна подешавања и све датотеке бити увек доступне, без обзира на то да ли користите сопствени или туђи рачунар.

Недостатак ове дистрибуције јесте чињеница да не постоји лозинка за корисника при пријављивању на систем, тако да свако ко има приступ медију на којем се налази Puppy дистрибуција, може покренути и учитати систем као root корисник.

Puppy Linux не захтева од корисника рутинско крпљење и ажурирање система. Да би се извршила надоградња са постојеће верзије на новију, све што је потребо је нова ISO датотека. Све сачуване поставке и датотеке, аутоматски се интегришу из „Puppy_pup_save.3fs” датотеке.

Апликације

Дистрибуција која у ISO датотеци величине 180 [MB] садржи мноштво лаганих апликација инсталираних на систем. Инсталиране апликације омогућавају претрагу интернета, обраду текста, табела, репродукцију мултимедија.

Апликације карактеристичне за ову дистрибуцију су:

Graphic - mtPaint image editor, InkLite vector editor, Viewnior image viewer, Gtkam camera manager, mtPaint - snapshot screen capture.

Document - Abiword word procesor, Geany text editor, Leafpad text editor, ePDF view PDF viewer.

Business - Gnumeric spreadsheet editor, Galculator scientific calculator.

Personal - Osmo personal organizer.

Internet - Seamonkey - web browser, IRC chat client, mail and news, Transmission BitTorrent client, Uget download manager.

Multimedia - GNOME MPlayer media player, Asunder audio CD ripper, Pmusic - player - manager - grabber, Pburn CD/DVD/Blu-ray writer.

Популарност Puppy Linux дистрибуције је последица лаганог дизајна, уз који иду снажне перформансе, као и велика могућност прилагођавања, те могућност коришћења на широком спектру хардвера. Употребљив је на старим рачунарима слабијих перформанси, netbook уређајима, као и рачунарима новије производње.

Нашим читаоцима предлажемо да обавезно испробају ову Linux дистрибуцију и искористе све предности које пружа крајњем кориснику. Распакујте је на USB меморију, ставите у свој џеп и где год да кренете, имаћете уз себе функционалан и употребљив дистро.

Корисни линкови:

[1] https://en.wikipedia.org/wiki/Puppy_Linux

[2] http://bkhome.org/blog2/?viewDetailed=00275

[3] http://www.puppylinux.com/

Unity окружење радне површи

Аутор: Александар Брковић

Окружење радне површи јесте део система који је највише изложен према крајњем кориснику било којег OS-а. Подразумевано, требало би да буде подређено потребама корисника, односно да истим тим корисницима омогући удобан и комфоран рад. Поред већ устаљених, конзервативних решења, у блиској прошлости појавила су се нова графичка окружења, у складу са модерним схватањима и новим концептима. Једно од новонасталих, револуционарних решења, јесте Unity окружење радне површи.

Карактеристике

Unity представља нови shell интерфејс за GNOME окружење радне површи. Нуди значајно другачије искуство рада на рачунару од конвенционалног desktop-а. Иза Unity-а стоји развојни тим фирме Canonical Ltd, а имплементиран је у Ubuntu оперативни систем. Дебитовао је у Ubuntu 10.10 netbook верзији.

Рађен је са очигледном намером да постане мултиплатформско решење које ће се користити како на desktop рачунарима, тако и на netbook и smartphone уређајима. Узрок треба тражити у посве видљивом тренду све веће популаризације tablet-а и мобилних уређаја. Постоји јасна намера да се крене у освајање тог дела тржишта. Значајно другачији од осталих окружења, дизајниран за ефикасније коришћење, Unity настоји да максимално искористи простор радне површи, било да је у питању савремени широки монитор, или екран маленог netbook и tablet рачунара. Unity рационалније користи простор на екрану, нудећи корисницима прилично чист и интуитиван интерфејс, без непотребних додатака који би одвлачили пажњу.

Слика 1 Unity desktop

У последњој верзији број 7, Unity доноси боље перформансе; акценат је стављен на смањену потрошњу меморије, јер се ускоро очекује да се Unity окружење радне површи нађе на tablet и smartpohone уређајима. Приметан је и велики број исправки које се тичу интерфејса у циљу што бољег корисничког искуства. Корисницима се не нуди претерано много опција за измену радне површине. Понуђене су промене подразумеване теме, величине и распореда иконица на Launcher-у, те додавање индикатора на панел.

Панел и Launcher није могуће преместити на друго место, а не функционише ни десни клик на панелу. У овој верзији, подразумевано је доступан само један радни простор. Уколико се јави потреба за више радних површина, оне се додају кроз опцију „Изглед панела” у System Settings. Могуће је активирати и „Show desktop” дугме у ту сврху.

Компоненте

1. Nautilus – управник датотека, подразумевани управник датотека за било који GNOME desktop. Први пут је објављен 2001. године, а развија се и данас. Последња верзија је 3.6, која је увела нови дизајн, нову траку иконица и нове функције претраге. Уклоњене су и неке старе функције које су поседовале раније верзије. Ове радикалне промене су у једном тренутку довеле до критика и до настанка новог управника датотека под називом Nemo. Главне карактеристике овог управника датотека су:

Подржава преглед локалних система датотека, система датотека доступних преко Gvfs-а.

Корисник има могућност избора између иконица, листи или компактног начина приказа.

Nautilus чува историју посећених фасцикли и омогућава кориснику лак приступ претходно посећеним локацијама.

Уз помоћ библиотеке Gio, Nautilus прати измену локалних датотека у реалном времену, без потребе за ручним освежавањем датотека.

Слика 2 Nautilus управник датотека

2. Dash – плоча која служи као централно место за управљање системом на рачунару. Уз помоћ Dash-а покрећу се програми, врши се претраживање датотека, гледање филмова, слушање музике. Његове основне карактеристике су:

У последњој верзији, Dash више не приказује категорије програма, већ приказује листу свих инсталираних апликација.

За што бржи рад, препоручује се употреба тастатуре са скраћеницама, уместо употребе миша.

Унос неколико карактера у поље за претрагу које постоји у Dash-у, приказује доступне програме и служи да се покрене потребна апликација. Што више карактера буде унето у поље за претрагу, биће сужен избор инсталираних програма. У овој верзији, приметна је већа толеранција на грешке приликом уноса карактера за претрагу програма. У случају да унесете „gdit”, као резултат претраге биће индексиран текст едитор програм „gedit”.

Десни клик у Dash-у покреће претпреглед датотека. Корисна опција за брзу претрагу докумената, слика, филмова и музике.

Слика 3 Dash

3. Launcher – заузима простор уз леву ивицу desktop-а, постављен је усправно и на њему се налазе најосновније иконице програма потребних за рад на рачунару, а све у циљу што бржег покретања при извршавању задатака. Подразумевано, прва иконица на Launcher-у је она која отвара Dash, друга иконица служи за покретање Nautilus-а, управника датотека. Ubuntu Software Center је позициониран као седма иконица. Launcher показује одређену дозу нефлексибилности, јер се не може додатно прилагођавати. Позициониран је уз леву ивицу, без могућности да се постави на неко друго место. Нема Drag & Drop подршку, не можете једноставно превући било коју иконицу на Launcher и пустити је како би она тамо остала. Морате је прво покренути, да би се појавила на Launcher-у, затим одрадити десни клик по њој и изабрати опцију „Keep in Launcher”.

Програми

4. Ubuntu Software Center – један је од најбољих софтверских центара. Постоји више од 44.000 програма доступних за коришћење, а који се могу интегрисати у систем кроз овај програм. Доступни програми су разврстани по категоријама, тако да је увелико олакшана њихова претрага и сам процес инсталације, односно деинсталације. Могуће је видети screenshot било којег програма, рецензију корисника и место на коме је рангиран одређени програм. Доступан је и приказ најбоље оцењених програма.

Слика 4 Ubuntu Software Center

5. Shotweel – програм који се користи за преглед и увоз фотографија и видео записа директно са дигиталног фотоапарата. Његов интерфејс је крајње једноставан и интуитиван. Његове основне карактеристике су:

Програм аутоматски групише фотографије и видео снимке по датуму уноса.

Има могућност елиминације такозваних „црвених очију” и прилагођавања нивоа и баланса боја.

Омогућава корисницима да објављују своје слике и албуме на популарне сервисе за дељење слика, укључујући Facebook, Flickr и YouTube.

Shotweel приликом манипулације са сликама користи libphoto2 библиотеку. Користи gphoto оквир, који подржава више од 1.300 дигиталних фотоапарата. У стању је да увезе било који формат слике.

6. Rhythmbox – audio player који служи за репродукцију и организовање музике. Дизајниран је за рад на GNOME окружењу радне површи, али функционише и на другим радним окружењима. Главне карактеристике овог програма су:

Подржава репродукцију музике из различитих дигиталних извора, најчешће из датотека ускладиштених на рачунару.

Подржава интернет радио, streaming и podcasts.

У могућности је да врши претрагу музике, као и њено сортирање, стварање „паметне” листе песама, уместо произвољног списка нумера. „Паметне” листе песама се аутоматски ажурирају по одређеним критеријумима.

Музика може да се репродукује у случајном режиму или режиму понављања.

Од верзије 0.9, Rhytmhbox има могућност креирања аудио CD-а из листе нумера.

На крају овог приказа констатоваћемо да Unity окружење радне површи тежи да постане мултиплатформско, универзално решење које ће радити на било којем хардверу, почевши од класичних desktop рачунара, преко tablet-а, до smarthphone уређаја. У себи носи нова савремена решења, одступајући од класичног приступа којег се још увек држе остала окружења радне површи. Циљана група корисника јесу почетници који ће се веома лако снаћи на овој платформи, као и корисници рачунара који припадају млађој популацији спремној да лако усвоји и прихвати нове садржаје.

Корисни линкови:

[1] http://unity.ubuntu.com/

[2] http://tallinux.altervista.org/blog/ubuntu-13-04-la-mia-recensione/

[3] http://en.wikipedia.org/wiki/Shotwell_(software)

[4] http://en.wikipedia.org/wiki/Rhythmbox

Како да?

Мала школа: Sigil 0.7.2 (3. део)

Креирање HTML странице ePUB-а

Аутор: Дејан Маглов

Упознали смо се са интерфејсом Sigil-а и сада можемо да пређемо на конкретно креирање наше ePUB публикације.

Приликом првог покретања Sigil-а, једино што ће бити аутоматски креирано је једна HTML празна страница; у Book view режиму едитора ће се видети као празна бела страница која чека свој садржај. Како бисте се уверили да је стварно у питању празна HTML страница, пребаците поглед едитора у Code view режим кликом на дугме на првој линији са алатима. 
KD-3

Дочекаће вас кôд празне HTML странице који се састоји од уобичајеног HTML заглавља, head и празног body тага.

Пар речи о HTML-у

Без обзира на садржај на који указује, HTML је увек чисто текстуална датотека. Један те исти текст је могуће приказати на екрану на много начина, а такође, мора се наћи начин да се прикаже и мултимедијални садржај. Да би то било могуће приказати на прави начин, у HTML су уведене ознаке (тагови и атрибути). По дефиницији, HTML је скраћеница од HyperText Markup Language, и то је стандардизовани језик који се користи при структуирању текстова, медија и уграђених објеката у web странице и електронску пошту. Сврха HTML знакова је да се структура документа „означи” тако да би корисников агент (енгл. user agent), тј. web прегледач, могао да препозна структуру документа и исправно је прикаже у прозору web прегледача којег корисник користи, а у овом случају, на екрану e-book читача.

Иако Sigil аутоматски генерише HTML, није лоше да макар научимо да препознамо поједине HTML тагове и атрибуте, како бисмо могли да их контролишемо.

Као што смо рекли, основ HTML-а представљају тагови (ознаке) и атрибути. Тагови могу бити прости, облика (<X />), када служе за маркирање, и сложени, када се користе као ограђивачи (<X> и </X>), за делове текста између њих.

Најчешћи прости тагови који се појављују у Sigil-у су:

<br /> - таг за прелазак у нови ред

<hr /> - таг за хоризонталну линију преко целе странице. Најчешће служи за раздвајање неких целина.

<img alt=“alternativni tekst” src=“putanja_do_datoteke_slike” /> - приказује слику на задатој позицији

<audio controls=“controls” src=“putanja_do_datoteke_audio_datoteke” /> - приказује аудио плејер на задатој позицији са учитаним аудио записом

<video controls=“controls” src=“putanja_do_datoteke_video_datoteke” /> - приказује видео плејер на задатој позицији са учитаним видео записом

Прости тагови задају HTML читачу један дискретни налог за приказивање кад год на њега налети.

Најчешћи тагови „ограђивачи” у Sigil-у се углавном односе на форматирање дела текста, али постоје и 3 основна ограђивача:

<html></html> - дефинише целину HTML документа

<head></head> - дефинише заглавље HTML документа и садржи битне податке које се односе на целокупну HTML страницу, као што су: наслов HTML документа, метаподаци (подаци о језику који се користи на документу, аутору, кључним речима за претрагу итд.), линкови ка екстерним датотекама за форматирање HTML странице (екстерне CSS датотеке, JavaScript датотеке…), дефинисање атрибута који ће бити коришћени у целом HTML документу.

<body></body> - дефинише и ограничава сам садржај HTML странице.

Ограничивачи унутар body тага могу да се односе на декорацију текста, као на пример:

<b>неки текст</b> или <strong>неки текст</strong> - исписује „неки текст” подебљаним, „масним” словима;

<i>неки текст</i> или <em>неки текст</em> - исписује „неки текст” курзив словима (italic);

<u>неки текст</u> - подвлачи „неки текст”;

Тагови имају улогу и у дефинисању елемената текста, као на пример:

<h1>Наслов</h1> - дефинише наслов, а број у тагу дефинише ниво наслова. HTML разликује 6 нивоа наслова, од h1 до h6;

<a href=“URL”>име линка</a> - дефинише hipertext линк;

<ol></ol> и <ul></ul> - дефинише индексирану односно неиндексирану листу;

<li></li> - дефинише једну ставку листе.

Неки од „ограничивача” односи се на читаве пасусе текста, као што су:

<p>пасус…</p> - дефинише одвојени параграф текста;

<div>пасус…</div> - дефинише одвојени блок текста;

<pre>пасус…</pre> - дефинише преформатиран текст са фиксираном ширином фонта (monospaces) и прихвата предефинисани прелом текста и вишеструке празне карактере (spaces);

<span>пасус…</span> - дефинише једну линију текста.

Ово су само најчешће коришћени тагови који се појављују у Sigil-у. За оне који желе да се више упознају са HTML таговима, препоручујемо страницу http://www.w3schools.com/.

Сваки таг има своје дефинисане особине, као што на пример таг <a> мења боју текста у плаво и подвлачи га, или таг <p> издваја текст у параграф који се од осталих одваја једним празним редом. Ово су унапред дефинисане особине тагова које се могу променити по жељи дизајнера. За измену особина тагова задужени су атрибути.

Атрибути

Постоји 3 начина да се дефинишу атрибути једног тага:

Атрибути који важе само за један одређени таг. Пример: <a href=“URL”> где је href=“URL“ атрибут који важи само за тај таг <a>, и дефинише URL (Uniform Resource Locator, познатији као web адреса) одредишта тог линка.

Атрибути који важе за све исте тагове унутар једног HTML документа. Дефинишу се у <head> тагу тог документа. Пример: <style type=“text/css”>p {font-size:12px}</style> - дефинише да сви параграфи у том HTML документу буду исписани фонтом величине 12 тачака.

Атрибути дефинисани у екстерној CSS датотеци. Екстерни CSS омогућава дизајнеру да једном дефинише атрибуте свих тагова унутар једног пројекта а који може да буде састављен од много HTML докумената. За примену екстерног CSS документа на HTML документу који тренутно обрађујемо, довољно је само дефинисати путању до екстерног CSS-а у <head> тагу. Пример: <link href=”../Styles/Style.css” rel=“stylesheet” type=“text/css”/>.

У овој малој школи највише ћемо користити трећи начин форматирања, јер штеди време и обезбеђује једнообразност форматирања на свим HTML страницама унутар једног пројекта. О атрибутима ће бити више говора у наредним наставцима мале школе.

Прва HTML страница

Овог пута ћемо мало занемарити HTML и креирати нашу прву страницу кроз Book view. За то можемо да искористимо већ неки припремљени текст у текст едитору или LibreOffice-у. Не постоји неки специјалан алат за увоз текстуалних датотека у Sigil, зато треба употребити класичну copy/paste процедуру.

Текст из едитора остаје неформатиран, па вам не преостаје ништа друго него да га накнадно ручно форматирате помоћу алата који су вам доступни на линији изнад радног простора Sigil-а.

За разлику од текста из едитора, текст из LibreOffice-а ће са собом повући и нека форматирања. Sigil ће без проблема препознати наслове, листе (индексиране и неиндексиране), параграфе, декорацију текста (подебљани, курзив и подвучени текст), линкове…

Може се десити да неке прореде Sigil препозна као нови параграф (вишак прореда између параграфа), или да листе буду написане као листе параграфа (са непотребним проредима), али у суштини, 90% сређивања текста ће бити завршено. Те мале преправке се могу средити и без преправки HTML тагова. Зато препоручујемо да припрему текста за унос у Sigil направите у LibreOffice-у, јер је лакше и комфорније него директно писати у едитору Sigil-а.

Ово што смо до сад рекли за унос текста важи за Book view режим Sigil-а. И Code view може да се искористи за унос текста. Овај режим је погодан за унос неког садржаја који је већ негде постављен на интернету, било да је у питању блог, wiki странице, сајт или нешто четврто. Потребно је само искористити source code странице (сви web прегледачи имају могућност да вам дају source code тренутно отворене интернет странице) коју желимо да објавимо у нашем ePUB-у. Од source странице копирате само његов цео <body> таг (од <body> до </body>) и замените постојећи на Code view страници. Након копирања пређете у Book view и обришете вишкове. У случају да аутоматска контрола кôда пријави неку грешку у кôду при преласку у Book view, довољно је само изабрати аутоматску исправку и поновити прелазак у Book view.

За крај

Надамо се да смо вас заинтересовали за овај формат публикације. У наредним наставцима ћемо вам показати како креирати нове HTML странице, како текст допунити илустрацијама и другим мултимедијалним садржајем, као и како напредно форматирати страницу.

Наставиће се…

Ослобађање

Slobodni RSS čitači

Аутор: Сандрина Димитријевић

RSS (енгл. Really Simple Syndication) стандард се користи за објављивање садржаја web страница. Упрошћено речено, омогућава да се нови садржај и све измене преузимају аутоматски, без потребе директног одласка на одређени сајт. Скоро сваки сајт који се редовно ажурира има свој RSS довод. Ако желимо да се пријавимо на RSS довод неког web сајта, потребно је да потражимо дугме које има назив RSS или наранџасту иконицу која изгледа овако OS-0.

Читање RSS довода се врши помоћу специјализованих алата који се зову RSS читачи. RSS читачи могу доћи у различитим облицима, као web апликације, desktop програми, додаци за прегледач, апликација за телефон и слично. Предности праћења објава на омиљеним сајтовима путем RSS читача су многоструке.

Пре свега, можемо објаве са омиљених сајтова да пратимо на једном месту, без потреба да на сваки тај сајт одлазимо засебно. Затим, можемо да видимо апсолутно све новости које су се појавиле на сајту у хронолошком и прегледном распореду, те тако не постоји опасност да нешто пропустимо. Постојеће RSS претплате можемо веома лако да пребацујемо из једног читача у други, у OPML или XML формату. Баш због тога, RSS формат се и даље нашироко користи, иако многи предвиђају његов нестанак и замену савременијим начинима праћења.

Данас вам представљамо три прилично добра начина за праћење RSS довода. Што је веома добро, сваки од ових програма је доступан на српском језику.

Mozilla Thunderbird

Mozilla Thunderbird је нашироко познат као један од најбољих desktop програма за електронску пошту. Међутим, може да се користи и за праћење RSS довода. Убацивање довода се врши веома једноставно. Потребно је да кликнете на Датотека – Ново – Други налози.

Потом одаберите подразумевану опцију Блогови и доводи вести, пратите процедуру до краја и кликните на Заврши.

Након тога ће вам се у менију указати поље са блоговима и доводима, где можете да додајете појединачне канале.

Кликом на Увоз или Извоз можемо да увеземо или извеземо групу RSS канала у OPML формату. Оно што је добро код Thunderbird-а је да може да подржи велики број канала, без икаквог успоравања. Појединачни чланци могу да се означавају, сортирају и претражују, што је одлично у сврху боље организације.

http://www.mozilla.org/en-US/thunderbird/

RSSOwl

RSSOwl је један од најпотпунијих и најпопуларнијих desktop RSS читача. Појавио се на тржишту још 2004. године. Омогућава увоз великог броја RSS канала, њихово сортирање по фасциклама и ознакама. Читач има и уграђени web прегледач у себи тако да, док читате, није потребно да напуштате програм, ако вест није приказана у целини. Битнији и занимљиви чланци могу да се сортирају и издвоје на неколико различитих начина. Инсталацијом додатака је могуће убацити и додатне функционалности, као што су нови језици, убацивање белешки, број чланака по доводу итд. Нови довод или група довода се веома лако убацују одабиром опције Ново.

http://www.rssowl.org/

QuiteRSS

QuiteRSS је одличан програм са свим неопходним основним функционалностима за праћење RSS довода. Наиме, програм, као и претходна два, омогућава увожење многобројних RSS канала и њихову организацију по ознакама и важности, али се издваја чињеницом да веома мало оптерећује меморију рачунара. Баратање троцифреним бројем RSS канала може изазвати проблем код неких читача. Зато QuietRSS има могућност да искључи учитавање слика и прикаже само основни текст. Слике, наравно, можемо по потреби да учитамо за појединачни чланак.

https://code.google.com/p/quite-rss/

Слободни професионалац

Интервју: 

Florian Efenberger (The Document Foundation)

Аутор: Александар Весић
Питања саставио: Горан Ракић

The Document Foundation је непрофитна фондација која промовише софтвер отвореног кôда за рад са документима, која је регистрована у Немачкој. Основали су је чланови OpenOffice.org заједнице са циљем да направе и одржавају OpenOffice fork, под називом LibreOffice.

Florian Effenberger се већ годинама ангажује као волонтер у области слободног софтвера. Члан је управног одбора Документ фондације (The Document Foundation), и истовремено председавајући истог. Претходно је скоро седам година био активан у раду OpenOffice.org пројекта, и то као организатор маркетинга. Његов рад усмерен је на развој концепта везаних за употребу слободног софтвера код предузећа, универзитета и школа, укључујући и дистрибуцију софтверских решења заснованих на слободном софтверу.

Наш дописник из Минхена је имао част да се састане са Florian-ом и са њим поразговара о The Document Foundation-у и LibreOffice-у.

Можеш ли да испричаш више о својој улози у The Document Foundation-у и пројекту LibreOffice? Како је започело твоје интересовање за слободан софтвер?

– У области слободног софтвера сам активан од 2003. године. У то време сам се прикључио пројекту OpenOffice.org, за који сам 2004. године преузео област маркетинга за немачко говорно подручје. Касније сам такође преузео вођење међународног маркетинга и био одговоран за постављање програма на нашим серверима широм света.

Идеју да се успостави самостална фондација за даљи развој слободног office пакета сам подржавао од самог почетка, а затим и био један од оснивача The Document Foundation-а, чији сам председавајући члан. Примарно сам одговоран за техничку инфраструктуру, што значи да сам одговоран за бригу о нашим серверима и услугама. Такође сам одговоран за вођење свакодневних послова фондације, а присутан сам и на бројним сајмовима и локалним манифестацијама, где промовишем слободан софтвер. У Минхену сам са неколико пријатеља основао низ манифестација, под називом Open-Source-Treffen (у слободном преводу Open-Source-састанци). Састајемо се једном месечно за презентације и размену идеја, а у међувремену је настао и један изданак Open-Source-Kochen (у преводу Open-Source-кување), који нема никакве непосредне везе са бесплатним софтвером, али су добродошли сви који воле добру храну и дискусије везане за OSS.

Ускоро ће трећа годишњица од објаве фондације и почетка пројекта. Шта су најзначајнији резултати од тада?

– Гледајући уназад, могу да кажем да је стварање фондације и пут ка независности био апсолутно прави потез. Просто је опчињавајуће како се брзо развија сам пројекат, колико се људи широм света ангажују, и колико људи данас користе LibreOffice – укључујући не само приватне кориснике, него и много фирми, предузећа, државних управа и служби. Са тренутном верзијом 4.0, која је објављена у фебруару 2013, додали смо неколико нових функција које су доступне једино у LibreOffice-у, а које су резултат сарадње између стотина људи широм света.

Мени лично је најдраже што сам у прилици да видим колико добро функционише глобална сарадња, како људи дарују не само своје време и вештине, већ и њихову страст и посвећеност пројекту. Током година сам стекао не само многе сараднике, него и пуно добрих, блиских пријатеља, раштрканих по целом свету. Веома сам захвалан зато што сам део такве заједнице, која је стварно нешто посебно.

LibreOffice је данас коначно прави пројекат слободног софтвера атрактиван за програмере, писце документације, преводиоце, контролоре квалитета и све друге креативне активисте. Шта је највише томе допринело: copyleft лиценца без препрека за учешће, хакерски дух целе заједнице или нешто треће?

– Оснивање фондације, једне истински независне организације која прати меритократске принципе (они који доприносе имају право гласа), која је отворена и поседује строгу транспарентност, био је најважнији и одлучујући корак који је већ од првог дана допринео томе да стекнемо нове сараднике – њихов број расте из дана у дан. Такође, и LGPLv3 лиценца коју користимо има важну улогу у циљу ојачавања заједнице. Други кључни аргумент је да ми не захтевамо од сарадника тзв. Copyright Assignment. Поред тога, инвестирали смо веома пуно труда за смањење почетних препрека – тако су многи немачки коментари који се налазе у изворном кôду преведени; коришћењем Easy Hacks смо интегрисали нове програмере у сам пројекат, а успешно доприносимо и у Google Summer of Code. Такође смо редовно присутни на бројним међународним манифестацијама да промовишемо себе као и слободни софтвер. Све ово има значајан удео у томе да је данас LibreOffice један од највећих пројеката у свету слободног софтвера који непрекидно расте.

Колико је важно за успешан пројекат слободног софтвера да буде присутан и уживо „даље-од-тастатуре” (AFK)? Да ли постоје неки сусрети заједнице, присуство на сајмовима, конференцијама?

– Фасциниран сам како је у данашње време могућа сарадња људи широм света, захваљујући могућностима интернета, као и путем видео конференције и Screensharing-а. Поред свега, лични контакт је ипак незаменљив, због чега ми учествујемо не само на многим манифестацијама, већ и сами одржавамо своје скупове – као на пример LibreOffice Conference, која се одржава једном годишње и сваки пут у другој држави, или тзв. HackFest скупови који се одржавају најмање двапут годишње. Кроз рад на рачунарима, од колега често постану блиски и добри пријатељи – а са пријатељима желиш да се састанеш и добро проведеш, да радиш и неке друге ствари а не само разглабати о темама везаним за посао. Укратко, лични састанци су за нас саставни део рада на пројекту и није их могуће заменити било чим.

Скоро сваке недеље на порталу Европске комисије појави се нова вест о преласку неке јавне управе на LibreOffice. Значи ли то да је данас лакше усвојити LibreOffice и шта Документ фондација чини да промовише коришћење слободног софтвера у јавној управи?

– Од оснивања LibreOffice пројекта, многе јавне управе су прешле на LibreOffice, а тај број се континуирано повећава. Ми као фондација покушавамо да едукујемо о предностима слободног софтвера и отворених стандарда, а ми сами смо такође члан разних клубова и удружења, и на тај начин покушавамо да ширимо нашу идеју. Такође смо у редовном контакту са бројним јавним установама и присутни смо на разним догађајима у јавном домену.

Документ фондација учествује у даљем развоју OpenDocument формата при OASIS-у. Какво је стање ODF екосистема данас и колика је важност отворених стандарда за заједницу слободног софтвера? У којој фази је ISO стандардизација за ODF 1.2?

– Документ фондација је члан групације OASIS, конзорцијума који стандардизује ODF формат, и ми ту имамо активну улогу. ODF је тема од важности за нас, јер је основни формат за LibreOffice, и све више корисника управо из јавног и пословног сектора прелази на слободни и отворени ODF формат, притом често дајући предност LibreOffice-у као канцеларијском пакету.

Да се вратимо на LibreOffice пројекат. Пројекат са 13 милиона линија кôда сигурно захтева и разгранату инфраструктуру. Које све сервисе одржава Документ фондација како би развој LibreOffice-а текао неометано?

– Од самог настанка пројекта смо урадили веома много за програмере. Поред већ поменутих Easy Hacks и Hack Fests, ми такође пружамо пуно инфраструктуре на коришћење, да би програмерима олакшали живот што је више могуће. Новина код нас је на пример, употреба Gerrit-а, огроман број Tinderbox-ова тј. Buildbots-ова, wiki страница са великим бројем екстензија за програмере, и још много тога. Путем наших (сваком доступних) mailing-листи размењујемо редовно мишљења и покушавамо да одмах одговоримо на потребе и жеље свих учесника у пројекту. Важна област за нас је на пример локализација – не само да је сам програм доступан на различитим језицима, већ и инфраструктуру покушавамо да понудимо на што је могуће више језика како би почетне баријере биле што мање.

Наше читаоце у Србији ће сигурно обрадовати подршка за locl варијанте у OpenType фонтовима која долази у издању 4.1, што омогућава исправан приказ српских облика неких ћириличних слова. Колико је подршка за „мале” језике важна за LibreOffice, на колико језика је локализован пакет?

– Тренутно је LibreOffice доступан на 110 језика, док су наредни у припреми. Поред пројеката из области слободног софтвера, ми такође подржавамо велики број језика и дијалеката, чија се локализација код комерцијалног софтвера често не исплати. То је део наше идеје да се омогући да што више људи учествује у дигиталном свету, и да им се омогући приступ професионалном софтверу.

Да ли свако може да се укључи у развој и промоцију LibreOffice-а? Које су све занимљиве активности на располагању?

– Свако може да се придружи LibreOffice-у, без обзира на то којим језиком говори или колико година има. Ми имамо код нас ученике, студенте, пензионере, лекаре, адвокате, архитекте, младе и старе, људе који тиме зарађују свој новац, баш као и људе који то раде искључиво у своје слободно време. Поред програмирања, постоји низ других области, као што су: маркетинг, локализација, документација, осигуравање квалитета, дизајн или уређење интернет странице, где постоји могућност ангажовања.

Захваљујемо се Florian-у на овом интервјуу, а LibreOffice пројекту желимо још више успеха у будућности.

Linux у служби здравља

Здравствени центар Студеница - Краљево

Аутор: Михајло Богдановић

Не, нисте погрешили, пред вама је ЛиБРЕ! часопис, а не нека брошура која се бави општим здрављем, тј. медицином. Видећете како Linux, отворени и бесплатни софтвер, и тек како може бити у служби општег здравља и општег добра, у овом случају становника Краљева и њене шире околине.

Да бисмо сазнали како Linux доприноси општем добру и здрављу становника Краљева, посетили смо главног систем и мрежног администратора Здравственог центра Студеница, Милана Карапанџића (Ciscko), који ће за ЛиБРЕ! часопис дати интервју, испред Здравственог центра Студеница из Краљева.

Колико дуго користите Linux оперативни систем?

– Linux као примарни оперативни систем користим од 2005. године, када сам почео да радим у Здравственом центру Студеница у Краљеву.

Одакле потиче идеја за коришћење слободног оперативног система и ко је највише утицао на прелазак?

– Идеја потиче још из времена када сам студирао на Електронском факултету у Нишу (1996 – 2002. године). Тамо су у употреби били и Linux и Unix оперативни системи, али углавном на серверима, јер је подршка за хардвер на desktop рачунарима и доступност квалитетног корисничког софтвера била неупоредиво мања у односу на Windows OS.

Након најављене строже контроле легалности софтвера почетком 2000-их година, почео сам да проучавам алтернативе комерцијалном софтверу, и схватио да је Linux OS у виду Live дистрибуција сасвим довољан за већину свакодневних активности. Међутим, тек 2005. године сам донео коначну одлуку да где год је могуће заменим Windows Linux-ом.

Каква су досадашња искуства и колико је запосленима било неопходно времена да се прилагоде?

– Велика разлика у индивидуалном познавању рада на рачунару запослених у Здравственом центру Студеница је проузроковала много проблема око увођења Linux-а. Корисници који нису раније користили рачунар су овај систем прихватили без проблема, јер нису имали стечене навике око рада у графичком оперативном систему. Проблема је било код корисника који су већ користили Windows OS и желели да задрже своје апликације. Осим тога, рачунари и периферије су набављани из више извора, односно од различитих произвођача, што је захтевало мало више ангажовања да све проради, јер неки произвођачи нису желели да дају подршку за Linux OS. На срећу, скоро сви информациони системи који се користе у центру су web апликације или конзолне (Linux терминал), тако да на страни клијената није потребна никаква инсталација софтвера – све што је потребно већ се налази у Linux дистрибуцији.

Шта мислите да је ваша предност у односу на кориснике других оперативних система, као што су Windows или Mac OS X?

– Не рачунајући мању иницијалну инвестицију уколико се користи Linux OS, највећа предност је у одржавању: рачунари који раде под Linux OS-ом су мање осетљиви на „несавестан” рад корисника, првенствено мислим на вирусе и „играње” са подешавањима. Ово је још више изражено код тзв. танких клијената (thin clients), којих болница има преко 100, и који се користе као терминали Linux Terminal Server-а (Ubuntu Server + LTSP). Клијенти немају своје дискове, па тако ни локалне апликације. Најгори случај који се дешава јесте да је, у случају да корисник пријави проблем, потребно „убити” процесе на серверу за његовог клијента, за шта је потребно мање од минута. Наравно, велики број бренд рачунара који је центар добио као донацију од Министарства здравља има „MS Windows” лиценцу, па је Windows OS задржан на њима. Такви рачунари раде стабилно, али су веома често мета вируса, тројанаца и слично, и захтевају много ангажовања техничара који раде на одржавању.

Да ли можете да дате краће поређење између ранијих сервера и садашњег који је под Linux-ом?

– Центар је у старту кренуо са коришћењем Linux сервера, тако да је тешко извршити поређење.

Шта Вам је био највећи изазов код Linux-а као сервера и Linux-а на нивоу техничке подршке крајњих корисника?

– Обзиром да сам корисник desktop рачунара још из времена DOS-а, инсталација и подешавање Linux сервера ми је била сасвим природна – из конзоле. Наравно, као и код сваке технологије која тек треба да се „освоји”, било је потребно времена да се ишчита документација, као и да се за разне проблеме претражују форуми, али је све то нормална свакодневница за администратора. На страни корисника је све било једноставније, јер није било потребе за посебним подешавањима.

Да ли имате проблем који се тиче ваше интерне мреже, и ако није пословна тајна, који сервис/алат/програм користите за умрежавање?

– Како је центар био у пројекту „Развој здравства у Србији” у време када сам почео да радим у њему, искористили смо прилику да цео кампус урадимо одједном. На тај начин смо добили врло квалитетно решење (Cat6 каблирање, Cisco активна опрема, гигабитни backbone), и уз минимално одржавање то решење функционише и данас.

Да ли можете да набројите неколико највећих недостатака Linux система (како на корисничком тако и на серверском нивоу)?

– На корисничком нивоу је највећи проблем подршка за јефтине периферне уређаје, каквих има много у установама као што је Здравствени центар. Такви уређаји обично долазе са драјверима за MS Windows, па неретко мора да се уради инсталација новијег Linux OS-а да би уређај радио.

Код сервера је проблем у томе што, понекад, новије верзије сервиса нису компатибилне са постојећим системом, па је због само једног сервиса потребно инсталирати нову верзију OS-а.

Коју апликацију или сервис сматрате за највећу предност на Linux платформи?

– Највећа предност коју ми пружа Linux платформа се огледа у алатима за свакодневне активности око одржавања система. На пример, програми као што су ssh, nmap, htop, ps и слични су веома једноставни за коришћење под Linux-ом, док код Windows-а за сваки од њих постоји посебна графичка апликација, чије коришћење је у најмању руку „неприродно”.

Која апликација, сервис или програм отвореног кôда је Вама лично најдража на Linux платформи?

– Како често имам потребу за прављење услужних програма за једнократне анализе и извештавања, највише ми користи LAMP – једноставно је инсталирати и подесити га, у базу података је могуће увозити податке из разних структура (XML, CSV и слично), а развој апликације у PHP-у не одузима превише времена.

Колико приватно користите Linux и уопште програме отвореног кôда?

– На мом кућном рачунару је тренутно инсталирана дистрибуција Ubuntu 12.10. У случају да ми је неопходан Windows (захтев корисника, непостојање Linux решења), користим Oracle VM VirtualBox.

Када бисте требали да препоручите Linux сервер Вашем потенцијалном колеги који ради на Windows серверу, шта бисте му рекли у три речи?

– Модуларност, безбедност, отвореност.

Linux је често у другом плану или га уопште нема како у основној, тако у средњој и вишој школи. Када помињемо вишу школу, конкретно мислимо на IT сектор. Које је Ваше мишљење поводом тога?

– Већина корисника која има прилику да популарише неку платформу је почела као Windows корисник и природно је да иде линијом мањег отпора, поготову ако му Windows платформа задовољава све свакодневне потребе у раду. С друге стране, иако је Linux на дуже стазе исплативије решење, била би потребна већа иницијална улагања, што је јако тешко у ситуацији у којој не знамо шта ће бити сутра. Овакве ствари се морају решавати на државном нивоу кроз разне дугорочне стратегије.

Да ли бисте оправдали комерцијализацију Linux-а у циљу боље подршке?

– Сведоци смо да већ сада постоје разне врсте дистрибуција Linux-а, од оних који строго садрже отворен кôд, до оних комерцијалних, за чију подршку се плаћа. Сваки корисник мора да се „пронађе” у тој понуди, и мислим да тако и треба да остане. Могућност избора код Linux платформи је нешто што други оперативни системи не могу да понуде.

Колико дуго су трајале припреме за прелазак на Linux?

– Увођење Linux-а у Здравствени центар Студеница је део пилот-пројекта, тако да нисмо били оптерећени могућим неуспехом, јер је и неуспех неки резултат који би другим здравственим центрима дао смернице. Зато није било посебних припрема, али су иницијално ипак ангажовани професионалци, да би касније одржавање преузела служба у оквиру самог центра.

Да ли крајњи корисници користе локализоване графичке интерфејсе?

– То зависи од навика корисника. Већина њих ни раније није радила на локализованим интерфејсима, а рачунари им служе углавном за одређену намену (најчешће коришћење неког од информационих система који су на српском језику), тако да им локализација самог графичког интерфејса није битна.

Да ли се планира већа сарадња са заједницама корисника слободног софтвера у смислу организовања предавања на којима ће запослени стећи нове вештине у коришћењу слободног софтвера?

– Корисници у Здравственом центру углавном користе наменске софтвере, тако да им познавање доступног слободног софтвера није примарно, па није било потребе ни за едукацијом. Ипак, тренутна дешавања показују да ће огромна папирологија у здравственим центрима бити замењена електронском евиденцијом, па не треба искључити могућност сарадње са заједницама корисника слободног софтвера.

Да ли за крај имате неку поруку како за ваше колеге систем администраторе, тако и за крајње Linux кориснике, као и за читаоце ЛиБРЕ! часописа?

– Порука свим корисницима који оклевају да користе Linux платформу је да прихвате да та платформа није никакав експеримент IT експерата, већ производ који је у потпуности сазрео и применљив како за корпоративну примену, тако и за обичне крајње кориснике.

Захваљујемо се Милану на овом интервјуу, а као закључак овог ексклузивног интервјуа можемо рећи да је Linux као отворен и бесплатан софтвер и тек како употребљив, како као серверска платформа, али исто тако и као платформа за крајње кориснике, у овом случају здравствене раднике Здравственог Центра Студеница, и да овај пример могу да следе многи, јер ће имати далеко више могућности за прилогођавање система својим потребама. Такође, већина овог софтвера и Linux дистрибуција су бесплатне у смислу цене, а премда живимо у тешким економским условима, и ту погодност треба оберучке искористити.

Модуларност, велика флексибилност, безбедност и једноставност јесу адути зашто Србија у целости треба да се преоријентише на овакав модел рада тј. пословања. Као што је више пута истакао наш саговорник, бенефит од Lunux-а као серверске и корисничке платформе је доста висок и када помињемо бенефит, не мисли се одмах на цену, али ни ту чињеницу не треба изоставити.

Останите отворени, слободни и, наравно, здрави.

Користан линк:

[1] http://www.zcstudenica.org

Интернет мреже и комуникације

Apache Lucene

Kорак до Google-a (3. део)

Аутор: Дејан Чугаљ

Подсетник

У броју 14. ЛиБРЕ! часописа смо представили студију случаја апликације коју развијамо и преко које ћемо се упознати детаљно са Lucene библиотеком. Програмерским жаргоном речено, видели смо преглед апликације и њених делова са високог нивоа (енгл. High level preview). Значење „висок ниво” у овом контексту је, у суштини, приказ тока развоја без упуштања у превише детаља.

У дијаграму смо видели неопходне кораке (у даљем тексту модули) које морамо да имплементирамо – неке сами (модули обојени наранџастом бојом), а неке које ће нам при имплементацији помоћи Lucene (модули обојени зеленом бојом). Такође смо имплементирали прва два модула: „RAW датотеке” и „Проналазак свих PDF докумената”. Пре преласка на имплементацију Lucene недостаје нам само још да имплементирамо екстракцију метаподатака и садржаја, да видимо како изгледа пакетна структура пројекта и, наравно, израда корисничког графичког интерфејса (Graphical User Interface – GUI) апликације, коју остављамо за крај серијала.

3. Tika екстракција

Премијера трећег модула који имплементирамо је Tika библиотека, која ће нам омогућити екстракцију текста из PDF докумената – у нашем случају ЛиБРЕ! часописа, у текстуални формат (TXT) који Lucene може да обради, тј. да индексира.

Tika библиотека је сама по себи „мало тешка”, јер је њена величина негде око 27 [MB] и, сагледавајући кораке из студије случаја, можемо приметити да нам она и није преко потребна из простог разлога што се базирамо само на PDF датотеке. Обзиром да се Tika за екстракцију PDF датотека ослања на пројекат који је под Apache „кишобраном”, под називом PDFBox (корисна адреса: http://pdfbox.apache.org) и који је под лиценцом Apache v2.0, могли бисмо да користимо само споменуту библиотеку. Међутим, избор који смо донели је ипак Tika библиотека, због проширивости саме апликације; шта ако нам затреба или се одлучимо у неком моменту да апликацији проследимо датотеку која нема PDF екстензију? То би изазвало скоро сигурно измену самог изворног кôда и пропратне, беспотребне компликације (прим. аут.).

Први корак који је потребно да урадимо је преузимање Tika библиотеке са адресе: http://tika.apache.org/download.html. Верзија која је актуелна док пишемо овај чланак је 1.4 (објављена 03.07.2013. године). Тачан назив датотеке коју би требало да преузмемо је „tika-app-1.4.jar”. Ако вас је заинтересовала Tika, пројекат са изворним кôдом можете погледати на GitHub-у (корисна адреса https://github.com/apache/tika).

Споменули смо у прошлом броју да ћемо за овај пројекат користити програмерско окружење Eclipse, па након преузимања гореспоменуте датотеке потребно је исту уврстити у Java путању (Java build path) Eclipse окружења и спремни смо за имплементацију кôда.

Или, ако сте се одлучили да користите MAVEN пројекат, довољно је да додате TIKU у ваш „pom.xml” (Project Object Model – POM):

<dependency>
  <groupId>org.apache.tika</groupId>
  <artifactId>tika-parsers</artifactId>
  <version>1.4</version>
  <type>jar</type>
</dependency>

Такође напомињемо да сте додавањем Tika зависности у ваш пројекат обезбедили да све неопходне библиотеке, које су потребне за Tika парсирања, буду на правом месту у путањи пројекта.

Како ЛиБРЕ! часопис има отворену GitHub организацију на адреси: https://github.com/libreoss, „непотребне” делове кôда нећемо представљати у самим чланцима, већ само оне који су нам најбитнији за модуле које тренутно имплементирамо.

Сви делови кôда и класа, у току имплементације модула, које смо написали у прошлим, садашњим и будућим чланцима су доступни на ЛиБРЕ! GitHub-у, у складишту програмских пакета „lucene-moduli”.

Део који је најбитнији за целу класу „TikaEkstrakcija” је метода „parsiranjeDokumenata” и кôд који смо желели да вам прикажемо у часопису је само део целе класе. Важност ове методе је суштина која приказује Tika имплементацију екстракције метаподатака и садржаја прослеђене датотеке.

Кôд целе класе „TikaEkstrakcija” можете погледати на адреси: http://bit.ly/142BqwP, док најбитнији део издвајамо за вас.

private String parsiranjeDokumenata(String putanja) throws IOException {
   InputStream is = null;
   ContentHandler nosacSadrzaja = null;
   Metadata metadata;
   AutoDetectParser parser;  

   try {
metadata = new Metadata();
  is = new FileInputStream(putanja);
/**
* Maksimalan broj karaktera za upis u InputStream. -1 za MAX
*/
nosacSadrzaja = new BodyContentHandler(-1);

    parser = new AutoDetectParser();
parser.parse(is, nosacSadrzaja, metadata, new ParseContext()); processMetaData(metadata);
sviMetapodaci(getMetaData());
      //log.info(nosacSadrzaja.toString());
   } catch (Exception e) {
e.printStackTrace();
   } finally { 
     if (is != null)
IOUtils.closeQuietly(is);
   }
   return nosacSadrzaja.toString();
}

Детаље Tika библиотеке смо описали у чланку „Apache Tika freamework” који је такође изашао у овом броју ЛиБРЕ! часописа, у рубрици „Интернет мреже и комуникације”. Детаље и упутство како покренути екстракцију су описани на адреси http://bit.ly/17CP0ew.

Пакетна структура пројекта

Пакетна структура пројеката писаних у Java програмском језику је идентична хијерархијској структури фасцикли фајл система у оперативном систему који користите. Свака фасцикла у Java-ином програму се назива „пакет”. Пакети (фасцикле) нам омогућавају да групишимо класе које по својој функцији и намени имају нешто заједничко, тако да смо, водећи се студијом случаја и дијаграмом описаних у прошлом броју, дошли до неког логичног закључка да би структура пројекта, прелиминарно, могла да изгледа као на слици.

Прва два модула су у пакету „rawdokumenta”. Трећи имплементиран модул „Tika ekstrakcija” је у пакету који смо назвали „tika”, тако да ће изворни кôд апликације имати структуру која ће моћи лакше да се исправља, одржава, итд. Наравно да овим нисмо описали како се у Java програмирању конвенционално користе пакети, али то је тема за неки други чланак.

Иако смо до сада имплементирали три модула, они нису у директној вези са Lucene, али су ипак један од битнијих делова апликације и уопштено имплементације Lucene библиотеке. Парсирање, екстракција, издвајање података из разних структура података, било да су бинарног или неког другог формата, није наивно и треба да се обрати пажња на много детаља, почевши од проучавања и упознавања стандардизације типа документа који парсирамо, до семантичких детаља везаних за контекст самог текста.

У следећем броју ЛиБРЕ! часописа ћемо извршити имплементацију још два модула за које нам Lucene омогућава API (Application Programming Interface).

Apache Tika framework

Аутор: Дејан Чугаљ

Apache Tika је скуп алата отвореног кôда за парсирање (енгл. parsing), екстракцију метаподатака (metadata extraction) и садржаја (content extraction) из датотека различитих екстензија и формата, тако да би се могло рећи да је Tika, у ствари, програмерски шаблон (programming framework) за анализу садржаја из датотека. Цео пројекат је покренут 22.3.2007. године, а потпројекат Apache Lucene постаје 2008. године, док 2010. године прелази у самостални пројекат (Top-Level Project – TLP) Apache фондације.

Apache Tika не покушава да поново „измисли точак”, већ окупља написане библиотеке које јој помажу у остваривању крајњег циља. Примера ради, за анализу Microsoft Office докумената користи Apache POI библиотеку (корисна адреса http://poi.apache.org/), за PDF датотеке користи PDFBox (корисна адреса http://pdfbox.apache.org/) итд.

Tika нуди генерички API (Application Programming Interface), који омогућава читање и екстракцију садржаја из скоро свих познатих формата електронских докумената који се користе данас. Списак свих подржаних формата можемо видети на адреси http://tika.apache.org/1.4/formats.html.

Могућа употреба Tika библиотеке огледа се у следећем случају. Пристижу неки подаци у PDF или CSV формату. Тада је потребно да садржај који је у споменутим датотекама, буде сачуван у базу података или да га спремимо за индексирање па потом претрагу. Прво треба да извучемо садржај из тих датотека, као и њихове метаподатке, и то је место где Tika улази у игру. Tika једноставним позивом „org.apache.tika.parser.Parser” интерфејса сакрива сву комплексност која се извршава приликом парсирања докумената. Примери из стварног живота употребе овог алата су у NASA-ином data центру као и у Институту за рано откривање рака (National Cancer Institute’s Early Detection Research Network – EDRN).

У чланку који је објављен у овом броју „Apache Lucene – Корак до Google-a”, представљамо имплементацију трећег модула који се назива „Tika екстракција”. Имплементација овог модула је захтевала мало више програмерског кôда па смо издвојили само део који је најбитнији за Tika-у, а то је управо споменути интерфејс „org.apache.tika.parser.Parser”. Овај интерфејс заслужује делић више простора, па га представљамо са мало више пажње у овом чланку.

Парсер интерфејс („org.apache.tika.parser.Parser”)

package org.apache.tika.parser;  
import java.io.IOException;
import java.io.InputStream;
import java.util.Set;
import org.apache.tika.exception.TikaException;
import org.apache.tika.metadata.Metadata;
import org.apache.tika.mime.MediaType;
import org.apache.tika.parser.ParseContext;
import org.xml.sax.ContentHandler;
import org.xml.sax.SAXException;  

/** Tika parser interface. */
public interface Parser {  
/** Returns the set of media types supported by this parser.*/
         Set<MediaType> getSupportedTypes(ParseContext context);  
/** Parses a document stream into a XHTML SAX events and metadata. */
void parse(InputStream stream, ContentHandler handler,
Metadata metadata, ParseContext context) throws IOException, SAXException, TikaException;
}

Сама имплементација (упрошћено) би изгледала:

InputStream is = is = new FileInputStream(putanja);
ContentHandler nosacSadrzaja = new BodyContentHandler();
Metadata metadata = new Metadata();
ParseContext parseContext = new ParseContext();  
Parser parser = new AutoDetectParser();
parser.parse(is, nosacSadrzaja , metadata, parseContext);

Екстракција садржаја (Content extraction)

InputStream (is)

Изворни, улазни подаци документа - то су улазни подаци документа који се парсира. Обично је то бајт (byte stream) улазни ток података.

Content Handler (nosacSadrzaja)

Content Handler XHMTL SAX, руковаоц догађајима – Структуиран садржај података улазног документа се уписује у овај руковаоц догађајима као семантички XHTML документ. Употреба XHTML-а омогућава приказ експортованог текста у структуру, као што су: заглавља (headings), параграфи (paragraphs) и хиперлинкови (hyperlinks). Уместо серијализације XHTML излаза у бајт ток података, он се прослеђује SAX API-ју који омогућава ефикасно постпроцесирање екстрактованог текста.

Метаподаци (metadata)

Metadata – метаподаци документа помажу Tika библиотеци да боље „разуме” документ који се парсира. Када кажемо разуме, мислимо на формат документа који јој је прослеђен. Такође, можемо експлицитно да проследимо формат датотеке за парсирање, нпр. за PDF документа:

Parser parser = new PDFParser();

најчешћи је случај да се Tika користи у деловима апликације која је написана за парсирање више формата одједном, те је имплицитни модел бољи:

Parser parser = new AutoDetectParser();

Такође је корисно онда, када не желимо одмах да екстрактујемо цео садржај документа (захтева ипак неко време), већ само његове метаподатке па након прегледа истих, корисник може да одабере из којих датотека жели да екстрактује садржај.

ParseContext (parseContext)

PraseContext – процес парсирања садржаја је основни елемент Tika библиотеке и овај аргумент се узима као „озбиљан”, оног момента када корисник има захтев да се садржај екстрактује по неким претходно одређеним критеријумима. Примери могу да буду нпр. XML парсери или неки делови HTML кôда одређене странице (хиперлинкови, наслови).

У овом моменту бисмо још само желели да напоменемо да приликом преузимања JAR датотеке са http://tika.apache.org/download.html, ви преузимате и апликацију која поседује графички интерфејс, а не само API за програмерски развој и сопствену имплементацију. Покретање графичког интерфејса се извршава након команде:

java -jar tika-app.jar --gui

Након покретања је довољно само превући датотеку у прозор и чека вас изненађење.

Да укратко сумирамо, овај чланак је само помоћни део имплементације трећег модула чланка „Apache Lucene – Корак до Google-a”, мада је посебан. Надамо се да смо успели макар мало да вам представимо шта све може Tika и колико је корисна у екстракцији података.

Корисни линкови:

[1] http://tika.apache.org/

[2] http://wiki.apache.org/tika/

[3] http://manning.com/mattmann/

Сам свој мајстор

Git (7. део): Атрибути

Аутор: Златан Васовић

Коришћењем Git атрибута можемо подесити начин приказа разлика приликом коришћења git diff команде, филтер садржаја и стратегије спајања (енгл. merge).

Атрибуте можете подесити у .gitattributes (углавном се налази у кореној фасцикли складишта програмских пакета) и .git/info/attributes датотекама (уколико желите да сакријете подешавања).

Бинарне датотеке

Атрибути могу послужити за идентификовање бинарних датотека и давање инструкција Git-у за те датотеке.

Идентификовање

Често су неке датотеке приказане као текст, иако у том облику немају смисла већ су корисне само као бинарне датотеке. Пример - *.pbxproj - део сваког Xcode пакета на OS X-у.

Подешавање је једноставно - додајемо следеће у .gitattributes:

*.ekstenzija -crlf -diff

Можемо користити и binary макро:

*.ekstenzija binary

Приказивање разлика

ODT

Један класичан пример исписа git diff команде уз бинарне датотеке:

$ git diff
diff --git deo1.odt deo2.odt
index 88839c4..4afcb7c 100644
Binary files deo1.odt and
deo2.odt differ

За почетак, објаснићемо како да прикажемо разлике између ODT датотека. За то нам је потребан конвертер из ODT-а у TXT.

Треба додати следеће у .gitattributes:

*.odt diff=odt

Затим додајемо наредно у .git/config:

[diff "odt"]
 binary = true
 textconv = /usr/local/bin/odt-to-txt

/usr/local/bin/odt-to-txt можемо заменити са неком другом локацијом на диску. Битно је да је садржај скрипте odt-to-txt као на https://gist.github.com/ZDroid/9333954b63c44b6ecac2. Потом, мењамо дозволе у извршне (команда мора да се покрене са root налога ако је скрипта ван корисникове фасцикле):

$ chmod +x /usr/local/bin/odt-to-txt

Сада можемо видети разлике између ODT датотека.

Слике

За разлике између слика користимо exiftool (http://www.sno.phy.queensu.ca/~phil/exiftool/). Формат слика је, рецимо, PNG.

Потребно је да додамо следеће у .gitattributes:

*.png diff=exif

Затим конфигурација:

$ git config diff.exif.textconv exiftool

Када идући пут будемо заменили слику и покренули git diff добијамо испис сличан овом:

diff --git slika1.png slika2.png
index 88839c4..4afcb7c 100644
--- slika1.png
+++ slika2.png
@@ -1,12 +1,12 @@
 ExifTool Version Number : 7.74
-File Size : 80 kB
-File Modification Date/Time : 2013:07:20 10:12:50-07:00
+File Size : 95 kB
+File Modification Date/Time : 2013:07:20 12:12:50-07:00
 File Type : PNG
 MIME Type : image/png
-Image Width : 1000
-Image Height : 900
+Image Width : 1050
+Image Height : 950
 Bit Depth : 8
 Color Type : RGB with Alpha

Кључне речи за проширење

Програмери често траже кључне речи за проширење (keyword expansions) у SVN / CVS стилу. Проблем са Git-ом постоји у томе што не можемо убацити податке о commit-у након што „комитујемо”, јер Git прво генерише checksum.

Атрибути могу да убаце checksum тренутне развојне гране у неку датотеку уз $Id$ променљиву. Не заборавимо да то није checksum commit-а. Потребно је извршити ове команде у терминалу:

$ echo '*.txt ident' >> .gitattributes
$ echo '$Id$' > test.txt

Следећи пут када проверимо (check out) ову датотеку Git ће нам дати SHA-1 checksum:

$ rm test.txt
$ git checkout -- test.txt
$ cat test.txt
$Id: 52812b7653c7b88933h8akd6c7d0ca15719b9bk3 $

Ипак, коришћење SHA-а је ограничено. У SVN-у и CVS-у можемо убацити и ознаке за време - што SHA не може. SHA може да нам каже да ли је нека датотека новија или старија од неке друге.

Атрибути могу да послуже и за филтрирање појединих путања, а затим подесе скрипте које ће обрадити датотеке пре него што су проверене (smudge) или пре него што смо „комитовали” (clean).

Слика 1: smudge

Слика 2: clean

Навешћемо један пример коришћења филтера. На интернету можемо наћи много Git филтера.

Можемо користити indent, програм за филтрирање C кôда. Потребно је да додамо следећи атрибут:

*.c filter=indent

Онда би требало подесити Git тако да може да користи indent као филтер:

$ git config --global filter.indent.clean indent
$ git config --global filter.indent.smudge cat

Ово ће филтрирати C датотеке кроз indent тако што ће их „провући” кроз indent програм пре „комитовања”, а затим кроз cat пре провере.

Извоз

Уколико не желимо да извеземо неке датотеке или фасцикле приликом коришћења команде git archive можемо користити export-ignore атрибут. Рецимо да имамо db/ фасциклу коју не желимо да извеземо, довољно је да додамо export-ignore атрибут и она неће бити извезена. Потребно је само да додамо следеће у .gitattributes:

db/ export-ignore

Међу опцијама је и коришћење кључних речи за проширење. Git дозвољава да се користи $Format:$ уз било коју датотеку која има --pretty=format shortcode-ове. Рецимо да имамо датотеку LAST_COMMIT и желимо да у њу убацимо датум последњег commit-а. Подешавање атрибута је налик овоме:

$ echo 'Datum poslednjeg commit-a: $Format:%cd$' > LAST_COMMIT
$ echo "LAST_COMMIT export-subst" >> .gitattributes
$ git add LAST_COMMIT .gitattributes
$ git commit -am 'dodavanje LAST_COMMIT datoteke'

Када архивирате складиште програмских пакета, имаћете LAST_COMMIT датотеку и у њој датум последњег commit-а.

Merge

Merge такође има атрибуте. Атрибутима можемо одредити стратегију спајања (merge).

Рецимо да имамо пројекат са 2 развојне гране и да се на обе гране налази db.xml датотека која се разликује од оне на другој грани. Али ипак желимо да урадимо merge једне гране у другу, а да не оштетимо db.xml. Потребан нам је следећи атрибут:

db.xml merge=ours

Сада нећемо имати конфликте између развојних грана.

$ git merge test
Auto-merging db.xml
Merge made by recursive.

Наставиће се…

 Направите свој форум

Аутор: Тамара Ђорђевић

У прошлом броју писали смо о томе како да од вашег сајта направите друштвену мрежу. На овај начин упознали смо вас са популарним додатком за Wordpress под називом BuddyPress. Сада је дошао ред да вас упознамо са још неким популарним додацима и у овом броју научићемо вас да направите форум на вашем сајту.

Ако се још увек размишљате да ли вам је форум уопште потребан на сајту, схватите да је он тај који доводи кориснике на ваш сајт и тера их да долазе свакодневно, а редовни корисници су веома битни.

Постоје многи софтверски пакети који нуде бесплатне форуме. Ако не радите сајт у Wordpress-у, већ вам је само потребан добар форум, препоручујемо вам SMF, који можете преузети на адреси http://www.simplemachines.org/. SMF је писан у PHP-у и користи MySQL базу за чување података, те је његова инсталација врло слична самој инсталацији Wordpress-а.

За оне који су се одлучили за Wordpress и већ имају готов сајт, постоји додатак под називом bbPress. bbPress је веома сличан (што се инсталирања тиче и коришћења) другим софтверским пакетима специјализованим за форуме, а сама администрација форума готово је иста као администрација неких других софтверских пакета такође специјализованих за форуме. Оно што га разликује од свих тих пакета јесте његова брзина, као и једноставнија инсталација.

bbPress је, наравно, додатак отвореног кôда, направљен је за WordPress, и лако се додаје на већ постојећи сајт. Сам bbPress има мноштво својих додатака и већина је бесплатна, тако да ваш форум можете увек унапређивати.

Оно што бисмо вам још поменули пре него што објаснимо инсталацију bbPress-а, јесте то да bbPress има много тема, тако да је једноставно уклопити дизајн форума вашем сајту. Ако имате сајт у WordPress-у, онда је дефинитивно ово форум који вам је потребан, јер је најбоље да не користите пуно различитих софтверских пакета за свој сајт. bbPress је направљен искључиво за WordPress и зашто га само не бисте искористили.

Инсталација

Ово ће вас посебно одушевити! Инсталација је слична инсталацији BuddyPress-а, о којој смо већ писали. Све што је потребно јесте да одете на административни панел и у менију изаберете Plugins, затим одете на Add new и у претрази укуцате: „bbPress”. Када пронађете bbPress, идите на Install и ваш форум је инсталиран.

Ваш форум се налази на адреси: http://вашдомен.com/forums/forum/име_вашег_форума. Ако желите да промените нешто у конфигурацији, то ћете урадити на адмминистративном панелу у делу Forums/Settings.

Прављење категорија и форума

Када завршите са инсталацијом, потребно је да унесете форуме који су вам потребни. Сваки форум би требало да буде у одређеној категорији, а у форумима ће се налазити дискусије (Topics).

Прво је потребно да у административном панелу одете на Forums/New Forum. Ту правите свој форум и форма за унос је поприлично једноставна, готово иста као и унос чланка у WordPress. На овом месту ви додајете назив форуму као и кратак опис који ће писати испод њега.

Постоје типови форума, тј. да ли уносите форум или категорију. Разлика од форума и категорије јесте што категорија представља само скуп форума, а форум може да буде скуп форума или само скуп дискусија.

Да бисмо вам боље објаснили ове појмове, замислите да правите форум Ubuntu оперативног система. Једна од ваших категорија могла би да буде Издања, у њој бисте имали форуме: Ubuntu 12.04, Ubuntu 12.10, Ubuntu 13.04, а у сваком од тих форума имали бисте дискусије (Topics): Инсталација, Питања, Lubuntu, Kubuntu… Сваком форуму можете задати и то да ли ће сви моћи да му приступају (Public), само регистровани корисници (Private) или само ви као администратор и модератори (Hidden). Такође постоји и део Order где дефинишете који форум ће бити на ком месту у списку форума. Када завршите са овим подешавањима идите на Publish и ваши форуми су спремни.

Додавање дискусија

Дискусије додајете у административном панелу у делу Topics/New Topic. Појавиће вам се форма за уношење дискусије а са десне стране бираћете ком форуму дискусија припада. Поред форума постоји и Topic Type, ту дефинишете да ли ће дискусија бити Sticky или Super Sticky. Ове две опције изаберите само ако желите да промовишете ту дискусију. Разлика између Sticky и Super Sticky је у томе што Sticky дискусије буду увек на врху појединачног форума, а Super Sticky на врху сваког форума.

На овај начин завршили сте са основним подешавањем вашег форума и он је спреман за употребу.

Додатне опције

Додавање теме

Ако желите да промените тему вашег форума, довољно је да одете у фасциклу: /wp-content/themes/ваша_тема и у њој направите фасциклу bbpress. У њу убаците тему коју сте преузели, и bbPress ће користити ту тему уместо оне која је унапред постављена приликом инсталације. Бесплатне теме можете наћи на адреси http://bbshowcase.org/forums/view/available-themes.

Додаци

Додатке правите тако што у bbPress фасцикли направите фасциклу my-plugins и у њој поставите додатке које сте претходно преузели са интернета. Затим у вашем административном панелу bbPress-а одете у Plugins и ваши додаци ће се појавити ту.

WP User Avatar

Ово је одличан додатак ако желите да ваши корисници могу сами да постављају своје аватаре. У bbPress-у унапред је одређено да корисник може само изабрати Wordpress-ове avatar-е – Gravatar-е. WP User Avatar можете преузети на адреси http://wordpress.org/plugins/wp-user-avatar/.

Rating Widget

Ако желите да постављате звездице корисницима који пишу много чланака или неким форумима који су популарни, ово је додатак за вас. Rating Widget можете преузети на адреси http://wordpress.org/plugins/rating-widget/.

bbPress Notifications

Ако желите да своје кориснике путем мејла обавештавате о неким дешавањима на форуму инсталирајте овај додатак. bbPress Notifications можете преузети на адреси http://wordpress.org/plugins/bbpress-notifications/.

Остале додатке који постоје можете пронаћи на адреси http://bbpress.org/plugins/. Ту се налазе објашњења за сваки понаособ, као и линкови за преузимање. Сајт је на енглеском језику.

Видите да процес прављења форума и није толико компликован. Све што вам је потребно је мало слободног времена, и број корисника вашег сајта повећаваће се из дана у дан.

Корисни линкови:

[1] http://www.simplemachines.org

[2] http://bbpress.org/

Хардвер

Firmware и secure boot, FUD или претња?

(2. део)

Аутор: Иван Булатовић

У прошлом броју смо се дотакли теме којом смо се осврнули на утицај firmware-а на кориснике Linux-а. Док нам је BIOS задавао главобољу на desktop тржишту, на тржишту сервера се још од Itanium архитектуре појавио EFI (енгл. Extensible Firmware Interface). EFI је Intel-ов firmware интерфејс којим су се одређена ограничења BIOS-а, а која нису прихватљива на серверима, решила. Осим тога, EFI је омогућио учитавање дијагностичких алата путем његове шкољке и одређених модула, подршку за мрежну конективност и др. без инсталације оперативног система. EFI се развијао до 2005. године, када се Intel прикључио UEFI форуму, и од тада UEFI налази своје место на тржишту сервера, а од скоро и на тржишту desktop PC рачунара. Када се Intel-ов Sandy Bridge појавио почетком 2011. године, велики део OEM произвођача матичних плоча је понудио своје производе са UEFI firmware интерфејсом. Маркетиншки је представљен као BIOS са уграђеним графичким корисничким интерфејсом и могућношћу задавања команди мишем, чиме је комерцијализована, уништена и злоупотребљена до тада одлична имплементација UEFI-ја на серверима. Иако је Linux још од 2000. године имао подршку за учитавање на EFI омогућеним серверима помоћу ELILO bootloader-а, на desktop рачунарима је подршка Linux дистрибуција за UEFI мало закаснила. Већина дистрибуција је користила GRUB bootloader, који је тек после одређеног времена добио квалитетну подршку за boot са UEFI-ја (GRUB 1.99 од 05.2011) те је тих неколико месеци било паклено за кориснике Linux-а. Осим тога, подршка за UEFI на преносивим и desktop рачунарима је била лоша, исправке за одређене моделе су додате тек у kernel 3.0.

Да све буде тако црно, побринули су се вишеструки извештаји од оних о немогућности инсталације Linux-а на рачунарима, па до оних о уништењу хардвера. Тачније, реч је о неколико модела Samsung-ових преносивих рачунара, када се Linux преко LiveCD-а учита на одређеним моделима. Узрок проблема је тај што је требало да одређени сегменти меморијске регије буду резервисани, а UEFI је дозволио писање по њима. Lenovo се потрудио да на свом врхунском моделу desktop рачунара омогући учитавање само оних оперативних система који у свом опису (који би могао да гласи Пера Детлић и да опет нема никаквог утицаја на boot процес) садржи кључне речи „Windows Boot Manager” или „Red Hat Enterprise Linux”. Замислите да вас после куповине desktop рачунара дочека hardcoded GRUB који дозвољава учитавање само оног оперативног система који у свом GRUB мени уносу садржи кључну реч „Arch Linux”. Овакав, назовимо га bug, врло бисмо лако заобишли променом наслова у мени уносу, али тешко је поверовати да постоји валидан разлог програмерима да направе овакав гаф, а ако им се он провукао поставља се питање на какве још „мине” можемо нагазити у свакодневном раду. Lenovo је још и промотер и један од водећих компанија у UEFI форуму и сигурно су упознати са чињеницом да такво парче UEFI кôда не подлеже спецификацији у чијој разради и сами учествују.

Оно што представља незаобилазан део спецификације, захваљујући Microsoft компанији, је secure boot протокол. Овим протоколом је значајно отежана примена bootkit софтвера, чиме је могуће заобилажење енкрипције диска и приступ заштићеним подацима. Принцип функционисања secure boot протокола се огледа у чувању једног или више сертификата у UEFI заштићеном меморијском простору који потом проверава да ли је софтвер, углавном bootloader, који се учитава, дигитално потписан од стране издавача сертификата. Microsoft Windows 8 има подршку за secure boot и сви рачунари који имају лого MS Windows 8 certified морају у UEFI-ју да садрже Microsoft сертификат. Тиме је њихова монополистичка позиција на desktop тржишту и тржишту преносивих рачунара само учвршћена. Међутим, и била је таква пре појављивања secure boot протокола, а оно што је занимљиво је да би и за Linux кориснике било паметно да купују Windows 8 сертификоване матичне плоче. Наиме, ова сертификација гарантује да је secure boot протокол могуће онеспособити у самом UEFI-ју, а сама UEFI спецификација не обавезује OEM произвођаче да ову опцију омогуће (или аутор овог текста то није нашао на 2284 стране UEFI 2.4 спецификације). Иначе UEFI спецификација је помало флексибилна јер се на неколико места, за иначе виталне променљиве везане за сигурност целог система, помиње „требало би”. Слободно преведено, secure boot променљива са „BS,RT” атрибутима дефинише да ли firmware на платформи функционише у secure boot режиму или не и да би ова променљива требалo да се третира као read-only (страна 131. UEFI спецификације). Тако да се самом UEFI спецификацијом доста простора оставља OEM произвођачима да одлуче како ће одређене сегменте спецификације имплементирати. Ако их Windows 8 сертификација једино обавезује да омогуће кориснику да искључи secure boot, онда је то и једини гарант да ће то стварно тако и бити, а пракса ће можда показати другачије. У сваком случају, пре куповине desktop или laptop рачунара, препоручљиво је проверити да ли је имплементирана опција за искључење secure boot протокола.

Зашто би Linux корисници желели да искључе secure boot? Разлога је неколико, почев од тога да сте, у супротном, приморани да користите дистрибуцију која дистрибуира bootloader који је потписан од стране Microsoft-а (Fedora, Ubuntu, Sabayon, опростићете ако постоји још нека) или у случају да учитавате custom kernel, мораћете сваку верзију да потписујете ручно, јер secure boot спречава учитавање управљачких програма који нису потписани.

Можда је касно да на крају подужег чланка дефинишемо шта је то FUD (скр. Fear, Uncertainty and Doubt), али ако овај акроним потражите на интернету, добићете одличан опис истог, а то је да се ради о тактици и стратешком покушају да се ширењем дезинформација циљаној групи корисника дозира одређена количина страха, несигурности и сумње у одређени производ или решење.

Secure boot је толико окружен разноразним FUD-ом, који, на жалост, шире највише Linux корисници између себе самих. Најчешће је то комбинација „Linux не можете инсталирати на рачунарима који долазе са преинсталираним Windows-ом 8” и „Dual boot између Linux-а и Windows-а 8 није могућ”. Чињенице су:

Windows 8 је могуће учитати са онемогућеним secure boot протоколом.

Linux дистрибуције је могуће инсталирати са омогућеним secure boot протоколом (макар одређен број њих „out of the box”).

Secure boot је могуће искључити (дефинитивно на Windows 8 сертификованим матичним плочама).

Чему онда страх од secure boot протокола? Веће муке су далеко иза нас, када је поступак инсталације Linux-а на UEFI рачунарима од пре две-три године представљао прави мајсторски посао због захтеваних промена у GRUB bootloader-у. Једину стварну претњу можемо видети у одлуци Microsoft компаније да спречи онемогућавање secure boot протокола на уређајима базираним на ARM архитектури, макар на онима који су Windows сертификовани. То тренутно нема неког значаја, зато што и Google и Apple закључавају своје уређаје, међутим може да носи одређену тежину када ARM заузме део desktop/laptop тржишта. ARM архитектура је одавно подржана у Linux kernel-у, софтверска подршка такође није лоша, Microsoft је ту тек закорачио, те би овом одлуком могли да осигурају своје парче колача када за то дође време. Одлуку да ли ће ARM рачунари бити Windows сертификовани, доносе OEM произвођачи, а прву прилику за њу ће вероватно добити nVIDIA, ако пројекат „Denver” заживи.

Оно што представља стварну претњу свим корисницима рачунара, без обзира који оперативни систем користили, јесте лоша имплементација firmware-а на нивоу платформе као и на нивоу појединачних компоненти. Модели рачунара, матичних плоча, графичких картица се смењују и до два-три пута годишње, квалитетна подршка за њих или не постоји од самог изласка на тржиште или траје до тренутка изласка новог модела. Трошкови се смањују, произвођачи тестирају производ за рад на само једном оперативном систему, ако и толико. UEFI није надоместио недостатке BIOS-а, већ напротив, уведене су нове, назовимо их функционалности, попут fast boot опције, где вам USB тастатура неће бити иницијализована док се оперативни систем не подигне, па нећете бити у могућности да мењате поставке у UEFI-ју или чак ни да подигнете други оперативни систем са неког измењивог уређаја при „хладном” boot-у. Међутим, ни ово није необично, BIOS/UEFI програмери су се побринули да у неким случајевима тастатура не функционише док оперативни систем не учита управљачки програм за њу, fast boot опција нам на таквим системима није ни била неопходна, тј. већ је била имплементирана кроз једну од бројних ACPI „буба”. Нико не очекује 3D акцелерацију пре учитавања оперативног система или рад комбо макроа на најновијој „gamer” тастатури, али основни графички приказ на монитору и улаз преко тастатуре би био пожељан. Ваљда се толико може очекивати од једног савременог уређаја са напредним firmware интерфејсом.

Уместо трке за представљањем апсолутно безвредних опција сервираних нам у виду иновација, произвођачи би требало да „стану на лопту”, поправе оно што је већ годинама покварено и тржишту понуде прави правцати уникат – desktop или laptop рачунар који ће бити доследно израђен по стандардима и спецификацијама, који ће имати дугорочну подршку која неће зависити од оперативног система који се користи и чија функционалност неће бити осакаћена зарад неколико секунди брже иницијализације до учитавања софтвера из MBR-а.

Корисни линкови:

[1] http://www.uefi.org/specs/download

[2] http://mjg59.livejournal.com/