Reč urednika

Prolećem protiv računara

Za jedan kompjuterski časopis nema veće vremenske nepogode od toplog i prijatnog prolećnog sunca. Ovo samo dokazuje da su i članovi LiBRE! tima i čitaoci LiBRE! časopisa normalni ljudi, a ne štreberi (geekovi). To što se po statistici preuzimanja časopisa može tačno videti kada se ovog proleća prolepšalo vreme (vidljiv pad poseta sajtu i pad broja preuzimanja), nije toliko problematično. Veći je problem što smo jedva sastavili tim koji će objaviti ovaj broj.

Uprkos svemu, nadamo se da nije došlo do velikog pada u kvalitetu samih tekstova. To će naši čitaoci najbolje sami proceniti. Neki manji kompromisi su morali biti napravljeni. Izvinjavamo se što je izostalo ePUB izdanje 11. broja i što su neke rubrike izostale u broju 12. To su sve privremene mere izazvane „vremenskim nepogodama”. Preduzeli smo vanredne mere u smislu angažovanja novih ljudi (autora, grafičara, lektora), tako da se nadamo brzoj stabilizaciji projekta, povratku ePUB izdanja i svih rubrika koje su u ovom broju izostale.

Da se ne bi razumeli pogrešno, „vremenske neprilike” nisu dovele u pitanje projekat, nego su samo dovele do blagog pada aktivnosti. Kao urednik, ne mogu da zamerim grafičaru što je odbio da radi ePUB i otišao na izlet, ili lektoru koji je rekao da ne može da radi trenutno, jer mora da okreči sobu. Ne mogu im odbiti od plate, pošto smo svi volonteri. Jedino što možemo, jeste da nađemo još ljudi, pa da sve odrađujemo lakše, brže i bez napora.

Prošlo je skoro godinu dana otkada smo izdali naš nulti broj (13.05.2012), tako da je ovaj 12. broj pomalo jubilarni. Ovoga puta tema broja je openSUSE 12.3. Pošto prvi put pišemo o ovoj odličnojGNU/Linux distribuciji, osim samih karakteristika nove verzije, tekst donosi i malo istorijata ove distribucije. Potrudićemo se da to i ubuduće bude praksa kada prvi put pišemo o nekoj distribuciji.

Završili smo u ovom broju Malu školu:Scribus 1.4, posle punih 11 nastavaka. Imamo dovoljno materijala za jedno vanredno specijalno izdanje LiBRE! časopisa. Za razliku od Full Circle Magazinea, ovo vanredno specijalno izdanje oScribusu, koje pripremamo, neće biti samo prosta kopija originalnih nastavaka, već će biti očišćeno od grešaka, dopunjeno i potpuno prilagođeno čitanju u kontinuitetu.

Lično sam iznenađen, ali činjenica je da je konkursom najlakše popunjen lektorski LiBRE! tim, tako da nam sada najviše fale autori (njih nikad dosta), grafičari i ljudi sa idejom za marketing tim. Pošto LiBRE! časopis nije komercijalni projekat, marketing se svodi isključivo na promociju. Svi koji imaju ideju kako da promovišu naš projekat, mogu da se priključe našem marketing timu koji je još u povojima, iako o marketingu pričamo već više od pola godine. Svi koji imaju dobre ideje za promociju našeg časopisa, neka nam se jave na već poznatu adresu elektronske pošte libre@lugons.org. Saradnik sa najboljom idejom će biti odmah promovisan u šefa marketinga (ukoliko to želi).

Do čitanja.

LiBRE! tim

LiBRE! vesti

Mozilla slavi 15. rođendan
2. april

Mozilla obeležava 15 godina postojanja, 15 godina boljeg pregledanjaweba.

Koristan link:
http://bit.ly/15rUcDP

Međunarodna svemirska stanica prelazi na Linux
2. april

NASA je, u saradnji saLinux fondacijom, započela migraciju računara Međunarodne svemirske stanice naLinux.

Koristan link:
http://bit.ly/15rUf2p

Mozilla Firefox 20
2. april

Nova verzija Mozillainog pregledača weba (Firefox), dostupna je za preuzimanje u verziji 20.

Koristan link
http://bit.ly/10pNMnY

Alienware X51 Ubuntu
6. april

Dell je predstavio Alienware X51, koji dolazi sa Ubuntu Linux operativnim sistemom.

Koristan link:
http://bit.ly/ZFPZo5

Jedi na GNU/Linuxu
6. april

Javno je izdat izvorni kôd igaraJedi Outcast i Jedi Academy, i to pod slobodnom licencom GPLv2.

Koristan link:
http://bit.ly/ZzQggq

AMD i open source
9. april

AMD je izbacio kôd koji je otkrio tajnu njihovogUnified Video Decodera na modernim Radeon HD grafičkim karticama.

Koristan link:
http://bit.ly/11phsyc

TI-Nspire grafički kalkulatori
9. april

Daniel Tang je u četvrtak, 04.04. poslaopatch i podršku za Texas Instruments Nspire seriju kalkulatora u mainstream.

Koristan link:
http://bit.ly/1062toT

PayPal stigao u Srbiju
10. april

U noći između 09. i 10. aprila omogućeno je otvaranje PayPal naloga i iz Srbije. Tako se Srbija pridružila listi zemalja iz kojih je moguće otvoriti PayPal nalog.

Koristan link:
http://j.mp/14WwfoX

Nvidia podržava Optimus tehnologiju
11. april

Nvidia je konačno omogućila podršku za svoju Optimus tehnologiju na Linuxu. Najnoviji Nvidiajini driveri za Linux, u beta verziji, dolaze sa podrškom za Optimus.

Koristan link:
http://bit.ly/11phA0T

Euro Truck Simulator 2
16. april

Vlasnička igra Euro Truck Simulator 2 je dostupna u beta verziji za GNU/Linux, putem Steam platforme.

Koristan link:
http://bit.ly/11w8psu

VLC Media Player 2.0.6
16. april

Nova verzija odnosi HTTPS reprodukciju sa nekim od sertifikata koji su ranije bili odbijani. Dostupna je popravka za prekinute ASF datoteke, kao i popravka za MKV ponašanje sa nepoznatim ili novim EBML elementima.

Koristan link:
http://bit.ly/XWTKeB

Fuduntu distribucija prestaje sa daljim razvojem
16. april

Najavljeno je da će podrška i izdavanje zakrpa za sigurnosne propuste raditi do 30. septembra, kada će i definitivno Fuduntu otići u istoriju.

Koristan link:
http://bit.ly/15rUCKg

VirtualBox 4.2.12.84890
17. april

Nova verzija softvera donosi popravku za Guru Mediaton, kada se koristi Linux gost PC. Takođe je dodata i multi screen podrška u okviru grafičkog korisničkog interfejsa, kao i nekoliko popravki u vezi opcija koje su na raspolaganju.

Koristan link:
http://bit.ly/Z9Nvnk

SeaMonkey 2.17.1
17. april

Nova verzija softvera donosi rešenje problema za upravljanje UNC putanjom i rešenje za SPNEGO/MS KRB5 problem koji je sprečavao rad softvera, dok je NTLM SSP iskorišćen umesto ove opcije.

Koristan link:
http://bit.ly/17B7DOh

Firefox OS u toku leta dolazi u Srbiju
18. april

Firefox mobilni operativni sistem će se u toku ovog leta pojaviti u više zemalja, među kojima je i Srbija.

Koristan link:
http://bit.ly/Z9NBeJ

Ubuntu 13.04
25. april

Ubuntu 13.04 i njegovi derivati, pod kôdnim imenom „Raring Ringtail”, postali su dostupni za preuzimanje.

Koristan link:
http://j.mp/120Drcs

Puls slobode

Predstavljanje domaćih zajednica:

Autor: Arch Linux Srbija

Arch Linux RS je jedna od nezvaničnih, internacionalnih zajednica koja pripada korisnicima Arch Linux distribucije (u daljem tekstu Arčeri), sa naših prostora. Zajednica postoji od 2008. godine kada nam je omogućeno da zajedno komuniciramo, razmenjujemo iskustva i rešavamo probleme vezane za korišćenje Arch Linux distribucije na freenode IRC #archlinux-rs kanalu. Pet godina kasnije, uz pomoć Arčera iz zvanične i iz nezvanične nemačke zajednice i prijatelja iz Ubuntu LoCo Srbija, podignuti su: Arch Linux RS internet stranica, forum, planeta i wiki.

U početku smo razmišljali o tome da li je mudar potez fragmentirati već dovoljno razuđenu masu GNU/Linux korisnika. Odgovor je bio logičan – NE. Međutim, činjenica je da su Arčeri oduvek bili izuzetno aktivni u drugim zajednicama i to se neće promeniti zbog archlinux.rs stranice. Zato verujemo da se broj korisnika neće bitnije preraspodeliti između zajednica. Tim istim zajednicama dugujemo mnogo, počev od znanja koje smo prikupili postavljajući a i odgovarajući na pitanja članova, pa sve do učešća u raznoraznim akcijama i projektima koji nisu direktno vezani za Arch Linux.

Glavna motivacija za podizanje internet stranice, foruma i wiki stranica je pružanje podrške korisnicima ove GNU/Linux distribucije, ali osim toga, u narednom periodu smo definisali nekoliko primarnih ciljeva. Prioritet imaju lokalizacija internet stranice, foruma i wiki stranica, zatim slanje prevoda razvojnim timovima uzvodno i sinhronizacija lokalizovanih wiki stranica sa matičnom wiki stranicom na archlinux.org. Arch Linux je oduvek krasila odlična dokumentacija, uz koju su instalacija i upotreba ove distribucije znatno olakšani. Iako nam je jasno da nije moguće u kratkom vremenskom periodu lokalizovati većinu sadržaja wiki stranica, prioritet imaju instalaciono uputstvo i vodič za početnike, zatim uputstvo za konfiguraciju okruženja radne površi i konfiguraciju osnovnih servisa, poput systemd.

U komunikaciji sa svim zainteresovanim Linux korisnicima, želimo da predstavimo principe na kojima počiva Arch Linux. KISS (Keep It Simple, Stupid) je pravilo kojim se instalacija, upravljanje i svakodnevno korišćenje Arch Linux distribucije svode na maksimalnu jednostavnost, eleganciju i upotrebljivost. Otvorenost je uslovljena primenom, pa stojimo iza toga da FLOSS ili mora biti primenjiv svuda ili ne zaslužuje da zadrži „O” u nazivu. Generalno preporučujemo izbegavanje projekata koji su specifični za samo jednu GNU/Linux distribuciju i teško su primenjivi na bilo kojoj drugoj.

Da bi FLOSS projekat dobio na kvalitetu i stabilnosti, neophodni su korisnici koji ga redovno testiraju u ranim razvojnim fazama. Razvojni timovi umeju da cene odličnu povratnu informaciju, kompletan i dosledno opisan izveštaj o grešci (bug report), a Arch Linux je idealna platforma koju možete koristiti za testiranje. Arch Linux je „vanilla” distribucija koja nema nikakvih specifičnosti u odnosu na projekte koji se nalaze uzvodno, pa možete ostvariti direktnu komunikaciju sa njihovim razvojnim timovima. Od Arčera možete očekivati bezuslovnu pomoć kada je testiranje ALPHA/RC verzija softvera u pitanju. Za početak, možete omogućiti programsko skladište za testiranje, na računarima koji nisu produkcioni, i ukazati na eventualne propuste i greške pre nego što paketi u njima dospeju u neko od podrazumevanih programskih skladišta sa stabilnim paketima.

Želimo da ostvarimo tesnu saradnju sa svim zainteresovanim zajednicama i timovima koji rade na nekom od projekata baziranih na otvorenom kôdu. Možemo vam pomoći razmenom iskustva, podrškom prilikom organizacije prezentacija na temu FLOSS projekata ili propagiranjem akcija koje imate u planu. Na kraju, želimo da dopremo do što većeg broja GNU/Linux korisnika i da razbijemo mit o Arch Linux distribuciji kao operativnom sistemu koji je namenjen isključivo iskusnim korisnicima. Arch Linux je, kao što smo to već napomenuli, jednostavan. Ne zaboravite, KISS! Samo kompletiranom instalacijom, koju ćete vrlo lako završiti prateći uputstvo, biće vam mnogo jasnije, ukoliko već nije, kako Linux funkcioniše. Ovo znanje će vam biti od velikog značaja, bez obzira da li ćete postati Arčer ili ćete ubrzo preći na neku drugu distribuciju. Ukoliko odlučite da postanete Arčer, znajte da ne želimo da se dičimo brojnošću, ne želimo da budemo rangirani, ne želimo da se poredimo sa drugima i da se pitamo da li smo bolji od njih. Ono što želimo je da naš rad bude od koristi svima. Da svaki dan zatvorimo nekim novim saznanjem, bez obzira koliko znanja i iskustva već imamo.

Arch Linux RS možete pronaći na dolenavedenim adresama. Registrujte se na wiki i forumu i podelite vaše znanje i iskustvo sa svima kojima je ono potrebno! Kao što osnivač Arch Linux distribucije, Judd Vinet reče: „Arch je ono što od njega sami napravite”.

Internet stranica: http://www.archlinux.rs
Forum: http://bbs.archlinux.rs
Wiki: http://wiki.archlinux.rs
Planeta: http://planeta.archlinux.rs

OpenStack u Beogradu

Autor: Nenad Mijatović

Mart 2013. godine je bio u znaku OpenStacka. Prvo je IBM objavio da će OpenStack biti osnova njihove kompletne cloud strategije i ponude, a zatim, nekoliko dana kasnije, stigla je vest da će PayPal i eBay svojih 80.000 (virtuelnih) servera prebaciti sa VMware na OpenStack platformu. OpenStack već podržavaju: Hewlett-Packard, Dell, Cisco, Red Hat, Intel i Rackspace, proizvođači čije proizvode koriste mnogi sa Fortune spiska 1000 najvećih kompanija.

Prateći aktuelna dešavanja, preduzeće Itipo organizovalo je 28. marta 2013. godine prezentaciju OpenStack platforme. Predavači su bili osnivači mađarske OpenStack grupe, Marton Kiss i Molnar Zsolt.

U uvodu, objašnjeno je šta je OpenStack i kako je nastao. Radi se o projektu otvorenog kôda za izgradnju privatnih i javnih oblaka u kome učestvuje više od 8000 ljudi iz 1000 kompanija, a predvodi ih Rackspace. Zanimljiva je priča kako je OpenStack nastao. U NASA-i (američkoj državnoj agenciji za razvoj svemirskog programa), primetili su pre nekoliko godina da svaka od njihovih poslovnih divizija ima svoj web sajt, koji se hostuje i održava kod različitih ISP-a (Internet Service Provider), sa različitim ugovorom i nivoom podrške. Poželeli su da preuzmu i centralizuju upravljanje, a opet da ne potroše previše para. Pogledali su šta postoji na tržištu, a takođe su analizirali i svoju postojeću cloud platformu Nebula, i odlučili da kreiraju „od nule” alat koji bi im služio za efikasnije upravljanje virtuelnim serverima, od iniciranja i konfigurisanja, do održavanja mreža virtuelnih servera i optimizacije, da bi se dobila redundantna i proširiva platforma za računarstvo u oblaku. Tako je nastao deo OpenStacka pod nazivom OpenStack Compute (code-name Nova). U isto vreme, i Rackspace, američka kompanija koja se bavi hostingom i izdavanjem virtuelne infrastrukture kao usluge, i koja je poznata po izvanrednoj podršci za svoje korisnike, razvila je svoj objektni sistem skladištenja za cloud. I NASA i Rackspace koristili su Python programski jezik. Slučajnost je bila da su imali istog dobavljača switcheva, koji je bio upoznat sa onim na čemu oni rade. Predložio im je da se sastanu, i vide kako mogu da ujedine znanje i ono što su već uradili, u zajednički projekat. Tako je nastala osnova OpenStacka.

Radi se o najvažnijem projektu otvorenog kôda u ovoj deceniji, a za OpenStack se često kaže da je to Linux operativni sistem za računarstvo u oblaku. Jedna od njegovih glavnih karakteristika je skalabilnost. Moguće je započeti sa razvojem na OpenStacku na jačem notebook računaru i onda se preseliti na okruženje sa stotinama i hiljadama virtuelnih mašina. OpenStack ima modularnu arhitekturu i uključuje sledeće komponente: OpenStack Compute (Nova), OpenStack Object Storage (Swift), OpenStack Image Service (Glance), OpenStack Networking (Quantum), OpenStack Dashboard (Horizon), itd.

Marton Kiss i Molnar Zsolt prikazali su i praktičan rad na OpenStack platformi. Glavna karakteristika tog rada je da se osnovni procesi automatizuju, tako da sistem administratori ne troše svoje dragoceno vreme ponavljajući dosadne procedure, i umesto da, na primer, postavljaju i konfigurišu još jedan sistem baza podataka ili LAMP okruženje, mogu da se fokusiraju na ostvarivanje stvarnih poslovnih vrednosti. Danas postoji više DevOps rešenja koja mogu da se koriste za automatizovanje sistemskih operacija u oblaku kao što su: Puppet (PuppetLabs), Chef (OpsCode) i Juju, kompanije koja stoji iza Ubuntua – Canonical.

Juju je stvarno jednostavan za korišćenje i nije potrebno veliko (admin) znanje rada u CLI-u da bi počeo da se koristi, a tu je i web bazirani GUI, takođe od Canonicala. Sa Juju alatom za orkestraciju infrastrukture, možemo da započnemo izgradnju veoma složenih softverskih arhitektura korišćenjem unapred definisanih „recepata” – šarmova (engl. charms), u njihovoj terminologiji. Zvanična lokacija šarmova (http://jujucharms.com/charms/precise), sadrži više od stotinu recepata za veoma korišćeni softver, uključujući Wordpress, MySQL, PostgreSQL, Varnish, Hadoop i druge. Vrlo je jednostavno postojeće šarmove proširiti ili napisati potpuno nove, koristeći bash ili python.

Na prezentaciji, korišćenjem Jujua, postavljena je WordPress aplikacija na jednom virtuelnom serveru i MySQL server na drugom, i uspostavljena je relacija među njima. Korišćen je i Apache Hadoop za klaster (softver otvorenog kôda za postavljanje aplikacija na klastere na komercijalnom „commodity” hardveru).

Po završetku zvaničnog izlaganja, u neformalnom razgovoru su razmenjena iskustva među prisutnima i dobijeni su odgovori na razna pitanja. Prezentacija je bila namenjena sistem administratorima i IT profesionalcima, koji su zainteresovani za cloud tehnologije. Bili su prisutni predstavnici najvećih ponuđača internet usluga, kao što su: Targo Telekom, EUnet, SBB, IT 011, kao i najveći sistem integratori kao što su: Asseco SEE, ComTrade, i drugi. Na kraju, predavači su najavili i pozvali sve zainteresovane na OpenStack CEE Day konferenciju, koja se održava 29. maja u Budimpešti (http://openstackceeday.com).

Predstavljamo

openSUSE 12.3

Autor: Milovan Krivokapić

Za ljubitelje zelenog Geekoa (spoj Gecko i geek), maskote koja predstavlja distribuciju openSUSE, stigla je u martu lepa vest. Nova verzija 12.3 izašla je 13. marta ove godine.

Istorijat SUSE distribucije

Projekat S.u.S.E (nem. Software und System-Entwicklung - Razvoj softvera i sistema) započet je sredinom 1994. godine kao prevod Slackware Linux distribucije na nemački jezik. Prvobitno ime distribucije je prvo ostalo bez tačaka - SuSE, a zatim se ime menja u SUSE, praveći otklon od prvobitnog akronima.

Od prevoda Slackware Linuxa do danas, SUSE je prošao kroz dosta faza i postao je jedna od vodećih distribucija, a prvenstveno u Evropi. Jedna od prvih prekretnica je implementacija RPM upravnika paketa, koji je preuzet od Red Hat Linuxa. Sledeća bitna tačka je razvoj YaST alata za instalaciju i konfiguraciju, po kome je SUSE danas najpoznatiji.

SuSE 2001. predstavlja SUSE Linux Enterprise Server sa namerom da se približi biznis korisnicima i svoje ime definitivno menja u SUSE. Kao nastavak ovom okretanju ka biznis korisnicima, kompanija Novell 2003. godine kupuje ovu distribuciju. Novell najavljuje 2005. godine da profesionalna serija postaje otvorenija i lansira openSUSE. I do tada je softver bio otvorenog kôda, ali ovim potezom Novell prepušta zajednici testiranje i razvoj ove distribucije.

openSUSE

Stabilnost, odlična integracija sa KDE okruženjem radne površi, ali i sa GNOME i Xfce, krase i ističu dugi niz godina ovu distribuciju. openSUSE je svojom prilagođenom temom i bojama postao prepoznatljiv kao jedna od najlepših distribucija out of the box (bez naknadnih sređivanja posle instalacije). openSUSE tim je takođe poznat i po doprinosu u razvoju Linux kernela, LibreOfficea, KDE ali i GNOME okruženja radne površi.

Verzija 12.3

Nakon šest meseci rada openSUSE 12.3 nam donosi poslednje verzije softvera ali i izmene u inicijalnoj postavci istih. Dovršen je rad na integraciji systemd (sistemski i servisni upravnik). Apper, upravnik ažuriranja, još bolje sarađuje sa zypperom, što je u prethodnim verzijama distribucije bio problem koji je umeo da iritira korisnike. Bluetooth integracija sa KDE-om je unapređena, kao i obaveštajne poruke. Kad već pominjemo zypper, PackageKit backend je iznova napisan.

Od novih verzija softvera tu je Linux kernel 3.7 koji donosi razna unapređenja i popravke, kao i podršku za novi hardver. Nekoliko stvari koje bismo izdvojili su: bolje performanse TCP-a, zatim veća otpornost na buffer bloat fenomen (problem kada buffering paketa u okviru mreže izaziva veliko kašnjenje), unapređena sigurnost za potpisane kernel module, kao i veći stepen zaštite sshd. Tu su i podrška za UEFI, eksperimentalna podrška za Secure Boot ali i OpenGL 3.1, Amarok, Blender, Digikam, Kontact, Okular, LibreOffice, KTorrent, Firefox, Chromium, QtCreator, KDevelop i još mnogo drugih programa koji stižu u svojim poslednjim stabilnim verzijama.

KDE stiže u poslednjoj verziji 4.10 sa prilagođenom openSUSE temom i bojama distribucije. Tema je zeleno-crna, pozadinu je uradio Ivan Čukić, KDE developer, koji je takođe izradio i pozadinu Stripes. Novine u ovoj verziji su sve veće korišćenje i prenos Plasma widget-a na QML, rad na KWin stabilnosti kao i novim efektima i podršci za skripte. Izbačena je ikonica My Computera, a umesto nje je postavljena ikonica KInfoCenter-a. Dolphin, upravnik datoteka, Akonadi / Nepomuk dvojac zadužen za pretragu, kao i Printer applet sada su još bolji, brži i intuitivniji. Naš prvi utisak nakon instalacije i prvog prijavljivanja na sistem bio je „vau”. KDE je u nekoliko poslednjih verzija pokazao zrelost i rešenost KDE tima da sa KDE-a skinu epitete poput: „žderač memorije”, „Search koji davi računar” i sl. Za 4.10 verziju slobodno možemo da kažemo da su u tome uspeli i da je KDE 4.10 nikad bolji. Osim KDE-a, openSUSE nudi GNOME 3.6 i Xfce okruženja radne površi.

Novina u distribuciji je ponuda novog sistema baze podataka. Umesto MySQL-a, tu je MariaDB, fork MySQL-a okrenut ka nastavku negovanja open source razvoja baze podataka.

Za kraj

U odnosu na probleme i kašnjenje openSUSE 12.2, ova verzija je pokazala da se openSUSE tim žestoko potrudio da se ti problemi više ne dese, ali i da podigne korisničko iskustvo i glatkoću rada na viši nivo. Prešao sam na openSUSE pre koju godinu i iz ličnog iskustva mogu da potvrdim da je ovo do sada najbolja verzija openSUSE-a. Uz novi KDE, sistem radi brzo, izgleda jako lepo out of the box, i nudi vrlo stabilan i spreman za rad operativni sistem odmah nakon instalacije.

Iako na prvi pogled openSUSE dolazi spreman za korišćenje bez dodatnog doterivanja, nekim korisnicima je malo problematičan rad sa RPM upravnikom paketa, ili imaju problem sa rešavanjem konflikata između raznih dodatih programskih skladišta. Smatramo da nije možda idealan za apsolutne početnike u Linux svetu, ali ga svakako treba probati. Oni koji vole da imaju sistem na čijoj izgradnji i podešavanju ne žele da gube puno vremena, openSUSE je dobar izbor. Uz pomoć alata Yast i 1-Click-Install (koji su sastavni deo openSUSE-a), ovu distribuciju možete podesiti bez veće muke u svega par klikova i to preko grafičkog korisničkog interfejsa.

Korisni linkovi:

[1] http://www.opensuse.org/en/

[2] http://en.opensuse.org/Main_Page

[3] http://en.opensuse.org/Portal:12.3

[4] http://en.opensuse.org/Features

[5] https://news.opensuse.org/2013/03/13/opensuse-12-3-free-open-and-awesome/

[6] https://build.opensuse.org/

[7] http://susestudio.com/

LXDE okruženje radne površi 

Autor: Aleksandar Brković

LXDE okruženje radne površi (engl. Lightweight X11 Desktop Environment) je projekat koji ima za cilj da pruži lagano i brzo radno okruženje. Karakteristika njegovog dizajna nije glomazan i težak sistem, već naprotiv, LXDE je veoma malo hardverski zahtevan. Pristojno radi uz pomoć relativno malo RAM memorije. Korisnički interfejs je krajnje jednostavan i potpuno funkcionalan.

Karakteristike

Projekat otvorenog kôda, licenciran pod GNU GPL licencom za Unix i druge kompatibilne platforme kao što su GNU/Linux i BSD, fokusira se na uštedi resursa i izuzetnoj brzini pri radu. Dobro radi na slabijem hardveru, kao što su nove generacije netbook i laptop računara, ili stariji računari Pentium III klase, pri čemu ne zahteva 3D ubrzanje. Pomenuto okruženje radne površi samo po sebi, ne zahteva jak hardver da bi moglo da radi. Sasvim je dovoljan procesor Pentium III klase i svega 386 [MB] RAM memorije. Međutim, ukoliko su instalirane zahtevnije aplikacije, kao što su Firefox ili LibreOffice, dolazi do veće potrošnje resursa, te se za ugodan rad preporučuje 512 [MB] RAM memorije. Napisan je u C programskom jeziku uz korišćenje GTK+ paketa alata. Projekat je 2006. godine pokrenuo tajvanski programer Hong Jen Yee, poznat i kao PCMan, budući da je objavio i PCManFM, novi upravnik datoteka i prvi modul LXDE okruženja radne površi. U međuvremenu je LXDE tim prerastao u međunarodnu zajednicu programera, dizajnera i saradnika iz celog sveta. Za razliku od drugih velikih okruženja radne površi, kao što su GNOME i KDE, LXDE komponente nisu u potpunosti integrisane u sistem, što im daje mogućnost da rade nezavisno jedna od druge.

Slika 1 LXDE okruženje radne površi

Komponente

Glavne komponente iz kojih se sastoji LXDE okruženje radne površi su:

PCMan File Manager – Standardni upravnik datoteka za navedeno okruženje radne površi. Razvijen je od strane pomenutog tajvanskog programera Hong Jen Yeea, sa ciljem da posluži kao zamena za postojeće upravnike datoteka, Nautilus i Thunar. Glavne karakteristike PCManFM-a su:

Desktop Management - Prikaz pozadine i ikone površi, uz mogućnost da na svakoj površi bude različita pozadina.

Višejezična podrška.

Pregledanje pomoću jezičaka (slično kao kod Firefox web browsera).

Drag & Drop podrška (prevuci i pusti).

User-friendly čist, intuitivan i pregledan interfejs (GTK+2 komplet alata), sa velikom brzinom pokretanja.

Slika 2 PCManFM upravnik datoteka

LXPanel – Lagan program koji omogućava pokretanje sistemskih programa, kao i većinu ključnih funkcija koje se očekuju od panela površi. Konfiguracija LXPanela se vrši putem grafičkog korisničkog interfejsa. Njegove glavne karakteristike su:

meni za pokretanje aplikacija, koje su klasifikovane po kategorijama,

prebacivanje između otvorenih programa na različitim radnim površima,

plugin dodaci, koji služe za dodavanje novih funkcionalnosti,

system-tray obaveštenja programskih ikona,

applet za upravljanje zvukom i podešavanje njegove jačine i

applet za vreme i datum.

LXAppearance – Alat koji putem grafičkog korisničkog interfejsa služi za promenu GTK+ tema, tema ikonica i sređivanje fontova koje koriste sistemske aplikacije.

Openbox – Veoma lagan i konfigurabilan upravnik prozora. Nije deo LXDE razvojnog projekta, ali se koristi kao podrazumevani upravnik prozora. Može biti zamenjen bilo kojim drugim upravnikom prozora, kao što su: IceWM, Fluxbox i Metacity.

Xarchiver – Alatka za arhiviranje čija je glavna karakteristika da bude nezavisna od okruženja, bazirana na GTK+ bibliotekama. Prvenstveno je namenjena za Xfce platformu, ali se koristi kao podrazumevani program u LXDE okruženju radne površi.

LXSession – Kompatibilni X11 session manager koji se koristi za gašenje, restart ili suspenziju vašeg računara, putem Xala i GDM-a.

Programi

Glavna karakteristika programa implementiranih u LXDE okruženje radne površi jeste mala sistemska zahtevnost i mala potrošnja resursa pri korišćenju. Napravićemo pregled nekoliko programa koji su sastavni deo navedenog okruženja.

Leafpad – Tekst editor, napisan uz pomoć GTK+ kompleta alata, naglašava jednostavnost i lakoću u radu, budući da su u ovom editoru implementirane samo najneophodnije funkcije. Zahteva svega nekoliko biblioteka, zbog čega ima veoma brz odziv prilikom korišćenja. Njegove najvažnije funkcije su:

codeset opcija,

autocodeset detekcija,

auto-multi-line uvlačenje,

prikazivanje brojeva redova,

drag & drop podrška i štampanje.

LXtask - Task Manager je program koji se koristi za praćenje osnovnih procesa na računaru i koji pruža informacije o trenutno pokrenutim programima. Može se koristiti i za prekidanje rada programa, ili davanje i oduzimanje prioriteta određenom procesu.

Slika 3 Task manager

Abiword - Multiplatformski, open source program, koji služi za obradu teksta. Podržava osnovne funkcije za obradu teksta, kao što su: liste, tabele, stilovi, strane, zaglavlja i podnožja, fusnote, šabloni itd. Ima mogućnost provere pravopisa i gramatike. Počevši od verzije 2.8.0, Abiword ima plugin koji omogućava da više ljudi radi na jednom dokumentu u isto vreme. Integrisan je sa novim online web servisom pod nazivom Abicollab.net, koji pruža mogućnost skladištenja i deljenja dokumenata na mreži. Funkcioniše na sličan način kao klasične verzije programa za obradu teksta.

Slika 4 Abiword

Gnumeric - Program za tabelarna izračunavanja, nastao je 31. decembra 2001. godine. Distribuira se kao slobodan softver pod GNU GPL licencom. Alternativa je vlasničkim rešenjima i drugim programima otvorenog kôda. Gnumeric je razvio Miguel de Icaza, ali je vremenom prešao na druge projekte, pa je trenutni održavalac ovog programa Jody Goldberg. Gnumeric ima sposobnost za uvoz i izvoz podataka u nekoliko formata, dok je njegov podrazumevani format Gnumeric format. U odnosu na ostale programe koji služe za istu namenu, Gnumeric ima nešto drugačiji interfejs za pravljenje i uređivanje grafikona. U tu svrhu, koristi se poseban prozor u kome su navedeni svi elementi za izradu grafikona, dok ostali programi iste namene, obično zahtevaju od korisnika da izabere pojedinačne elemente u samom grafikonu, kako bi ih izmenio.

Slika 5 Gnumeric

Nadamo se da će ovaj prikaz uspeti da privuče vašu pažnju. Odmah pronađite vaš stari računar koji ste nekada davno odbacili i instalirajte neku GNU/Linux distribuciju sa LXDE okruženjem radne površi. Bićete prijatno iznenađeni činjenicom koliko ovaj lagani sistem malo traži od vašeg računara, a zauzvrat mnogo daje. Neka vaš računar dobije još jednu priliku i zablista u novom sjaju. Uživajte u izbalansiranosti između lakoće korišćenja, niske hardverske zahtevnosti i potpunog korisničkog doživljaja.

Korisni linkovi:

[1] http://en.wikipedia.org/wiki/LXDE 

[2] http://wiki.lxde.org/en/Main_Page 

[3] http://lxde.org/

Tux3 File System

Autor: Nikola Nenadić

Tux3 sistem datoteka (engl. filesystem) je naslednik Tux2 sistema datoteka. Zbog problema sa patentima na koje su neke kompanije polagale prava, Tux2 sistem datoteka nikada nije objavljen niti je ušao u zvanična programska skladišta kernela. Istrajni da njihov rad ne pređe u ruke kapitalista, programeri su preuzeli izvorne ideje iz Tux2 sistema datoteka i napravili Tux3, koji bi, nadamo se, trebalo da „uđe” u programska skladišta Linux kernela. Tux3 je sistem za skladištenje podataka, a karakterišu ga sledeće osobine:

Write anywhere - omogućava da upisujete podatke na bilo koji blok. Ako je blok označen kao slobodan, algoritam neće pisati po njemu. Ukoliko postoje prazni blokovi, ova opcija može olakšati povratak izgubljenih ili obrisanih podataka. Ovaj pristup nalazi veliku primenu u RAID sistemima (redundant array of independent disks) i u WAFL-u (Write Anywhere File Layout). Izbegnut je tradicionalni journaling pristup, a programeri se radije oslanjaju na logiku povratka upravo preko ove opcije (Write anywhere).

Atomic commit - jedna operacija, u kojoj se nalazi više funkcija, omogućava upis podataka. Ako jedna funkcija nije izvršena, sve funkcije će vratiti svoje stanje na prethodno, tako da integritet podataka ne bude narušen. Nije moguće upisivanje polovičnog podatka, odnosno onoga što kasnije ne možete da pročitate.

Tree based - u prevodu: balansirano stablo, koje predstavlja organizaciju podataka u stablo ili šumu (ima više početnih čvorova). Tree based je stari matematički način da predvidite, gde se vaš podatak nalazi i da kasnije pretragom nađete podudarnost bez pretraživanja celog stabla.

Predstavljen je file system check za Tux3 sistem datoteka, da bi se pri svakom boot procesu na standardan način proverio integritet sistema datoteka i konzistencija podataka, ukoliko je došlo do nekontrolisanog gašenja računara. Podaci, čija se imena ne mogu rekonstruisati, nalaze se u lost+found fascikli. Često fsck sadrži i opcije za rekonstrukciju stabla sistema datoteka, gde je korisniku ostavljen izbor, na koji način će popraviti oštećen sistem datoteka.

Više informacija i izvorni kôd dostupni su na sledećem linku http://tux3.org/

Slika 1 Organizacija Tux sistema datoteka

Kako da?

Mala škola: Scribus 1.4 (11. deo)

Završni radovi (2. deo)

Autor: Dejan Maglov

Došli smo i do kraja naše male škole Scribusa 1.4. U prošlom broju smo definitivno završili dizajnerski deo, a za ovaj nastavak nam je ostalo samo da našem časopisu damo konačan oblik. Časopis će biti deljen slobodno na internetu. Za tu svrhu idealan format je PDF.

PDF (http://sr.wikipedia.org/wiki/Pdf)

Portable Document Format (skraćeno PDF) je format zapisa dokumenata kojeg je kreirala kompanija Adobe Systems 1993. godine. Koristi se za zapis dvodimenzionalnih dokumenata nezavisno od uređaja i rezolucije štampanja.

Svaki PDF sadrži kompletan opis dokumenta, uključujući slike, tekst, vektorsku grafiku, rasterske slike, te može sadržati i fontove potrebne za prikaz teksta. Za prikaz PDF dokumenata potrebno je imati odgovarajuće programe na računaru koji su besplatni i mogu se naći preko interneta.

Format je zasnovan na jeziku PostScript. Može se prepoznati po tome što su prva četiri bajta uvek %PDF. Ime dokumenta (datoteke) obično se završava sa .pdf.

Kompaktnost PDF formata garantuje dizajneru da će korisnik imati identičan prikaz svih elemenata kao u originalnom dokumentu bez obzira na platformu koju koristi (vrstu uređaja, operativni sistem itd.). To je razlog što se ovaj format koristi i kao ulazni materijal za štampanje, ali i kao gotov proizvod. (prim. aut.).

Kontrola Scribus elemenata pre snimanja PDF-a

Pre snimanja PDF-a, Scribus ima svoju kontrolu svih elemenata dokumenta, kako bi predupredio da se neke očigledne greške pojave u konačnom dokumentu.

Scribus kontrolor proverava sledeće greške:

Proverava da li u tekstovima fali neko slovo. Ovo ne znači da Scribus proverava gramatiku u tekstu već samo proverava da li izabrani font ima sve znakove koji se zahtevaju u tekstu. Ako pronađe da neki karakter fali upozoriće dizajnera.

Proverava da li se svi elementi dokumenta (okviri za slike, grafički elementi, tekst okviri, itd.) nalaze unutar margina stranica. Ukoliko neki element izlazi van vidljivog područja stranice, dizajner će biti upozoren.

Proverava da li tekst „curi” van tekst okvira. Nekad se desi da je tekst duži od raspoloživog prostora rezervisanog tekst okvirom. Ukoliko se to desi taj višak teksta se neće videti na konačnom dokumentu i na to će kontrolor upozoriti dizajnera.

Ako se koristi PDF verzija 1.3 koja ne podržava transparentnost slika, kontrolor će upozoriti dizajnera na sve slike koje imaju transparentnost (providnost) u sebi. U verzijama PDF 1.4 i višim, transparentnost je podržana pa se ova greška i ne proverava.

Proverava se da li sve slike postoje u dokumentu. Slike u Scribusu se ne uvoze već su samo linkovane sa neke lokacije na računaru. Može se desiti da dizajner promeni lokaciju slike i onda taj okvir slike ostane prazan jer Scribus ne zna gde je slika premeštena. Ako se to desi, dizajner će biti upozoren da nedostaje slika.

Proverava se rezolucija slika. Da bi slike u konačnom dokumentu bile dovoljno oštre i bez krzavih ivica rezolucija slika treba da bude u nekim okvirima. Podrazumevani raspon rezolucije koja se toleriše u Scribusu je od 144 DPI (tačaka po inču) do 2400 DPI. Ispod donje granice slika postaje mutna ili krzava, a preko gornje granice se preopterećuje izlazni dokument i ne dobija se na kvalitetu slike. Kada slike nisu u ovim granicama dizajner će biti upozoren.

Proverava se da li je neka slika u GIF formatu. U suštini, nije pogrešno da slika bude u GIF formatu. Scribus je samo oprezan s obzirom na to da GIF može da bude i animiran. Animirani GIF ne bi bio dobro prikazan u konačnom dokumentu pa na to upozorava Scribusov kontrolor.

Postoje još neke provere koje su uglavnom u podrazumevanim podešavanjima isključene kao što su:

Provera da li postoje veze (linkovi) u dokumentu. Ova provera ima smisla samo ako se pravi PDF 1.3 koji ne podržava veze.

Provera da li postoje slojevi (lejeri) koji su označeni da se ne štampaju. I ovo je podrazumevano isključeno jer se pretpostavlja da je dizajner namerno isključio štampanje tih slojeva.

Provera da li postoji kolizija u podešavanju slojeva u smislu da je sloj nevidljiv a da je označen da se štampa. Ova provera je isključena iz istog razloga kao i prethodna.

Podešavanje ovog kontrolora se može izvršiti u Document Setup → Preflight Verifier

Slika 1 Podešavanje Preflight Verifier

Ovu proveru možemo da obavimo u svakom trenutku obrade dokumenta klikom na ikonicu Preflight Verifier u liniji alata.

Kreiranje PDF-a

Slika 2 Preflight Verifier

Sada je vreme da kliknemo na ikonicu Save as PDF u liniji alata i da krenemo sa kreiranjem našeg PDF dokumenta. Prvo što će se desiti jeste pokretanje već objašnjenog Preflight Verifiera (kontrolora). Ukoliko nema grešaka koje kontrolor može da uoči, odmah će se pojaviti prozor Save as PDF. Ukoliko ipak ima grešaka, dobićete prvo prozor Preflight Verifier sa svim upozorenjima na greške. Ako greške ne utiču na krajnji dokument kao što su upozorenja na GIF ili na malo prekoračenje okvira rezolucije slika, ove greške možemo da ignorišemo klikom na dugme Ignore Errors.

Nije preporučljivo ignorisati greške kontrolora, ali ako je dizajner siguran da će sve ispasti na kraju kako treba lakše je ignorisati upozorenja na, na primer, GIF nego konvertovati u PNG i ponovo sve takve slike povezati sa Scribusom. Dok je Preflight Verifier prozor otvoren mogu se ispraviti sve greške i na kraju ponovo proveriti dokument klikom na Check Again. Pošto se isprave sve greške možemo da kliknemo na Save as PDF i da nastavimo sa kreiranjem PDF-a.

Prozor Save as PDF

Slika 3 Prozor Save as PDF

Save as PDF je prilično složen. Sastoji se od 8 kartica:

General (opšte postavke PDF-a),

Fonts (pridruživanje korišćenih fontova PDF-u),

Extras (specijalni efekti),

Viewer (podešavanje početnih postavki PDF pregledača),

Security (dodavanje enkripcije dokumentu, korisničkog imena i lozinke za otvaranje zaštićenog dokumenta),

Color (prilagođavanje procesuiranja boja prema konačnom izlaznom dokumentu),

Pre-Press (dodavanje dodatnih kontrolnih markera potrebnih za štampanje dokumenta).

Za PDF namenjen čitanju na ekranima nas interesuju samo prve dve kartice.

Kartica Fonts

Slika 4 Kartica Fonts

U dokumentu možemo koristiti vrlo egzotične i nestandardne fontove. Ako PDF-u ne bi pridružili sve korišćene fontove korisnik koji nema te fontove na svom računaru ne bi video dokument onako kako je on zamišljen nego sa nekim podrazumevanim fontom. Zato ovde moramo iz spiska dostupnih fontova da pomoću strelice pridružimo korišćene fontove PDF-u. Pridružujemo i sve varijante fonta koje su korišćene (bold, italic, bold-italic, regular, itd.). Ako se ovo ne uradi, konačni PDF bi mogao da ima mnogo grešaka tipa: pogrešni font, „curenje” teksta iz tekst okvira, nepostojanje naglašenog teksta itd.

Kartica General

Slika 5 Kartica General

Ovo je osnovna kartica i najbitnija za kreiranje PDF-a. Naravno da ćemo prvo popuniti Output to File polje. Klikom na dugme Change otvara se klasični Save as dijalog u kojem ćemo naći mesto na računaru gde ćemo snimiti naš PDF i daćemo mu ime.

Export range područje nećemo dirati jer imamo nameru da sve stranice snimimo kao PDF. Sa druge stranice, ako hoćemo samo jedan članak da izdvojimo, onda tu treba zadati od koje do koje stranice će biti područje snimanja PDF-a.

File Options služi da odredimo verziju PDF-a koju ćemo koristiti za izlazni dokument. Verzija 1.4 PDF je prva verzija koja ima sve potrebne efekte za jedan časopis. Podržava providnost, veze, kompatibilan je sa starijim PDF čitačima itd. Zbog svega ovoga mi koristimo upravo ovu verziju PDF-a.

Ovde možemo još čekiranjem da zahtevamo da se u napravljeni dokument ugrade umanjene sličice svake stranice (Generate Thumbnails) što može da pomogne kod navigacije. Ove sličice se automatski prave u većini PDF pregledača tako da smatramo da ne treba zahtevati da to radi kreator PDF-a.

Obavezno čekiramo Save Linked Text Frames as PDF Articles što dodaje naše linkove kao deo PDF-a.

Nismo pravili Bookmarks za lakšu navigaciju kroz duže PDF-ove tako da ga ne uključujemo u PDF.

Resolution of EPS graphic držimo na standardnih 300 DPI. Ova rezolucija se odnosi samo na tekst i vektorsku grafiku. Rezolucija rasterske grafike se podešava u sledećoj oblasti.

Zbog generisanja što manje PDF datoteke čekiramo Compress Text and Vector Graphics.

Podešavanje veličine PDF datoteke

Od kompresije rasterske grafike u najvećoj meri zavisi veličina PDF datoteke. Naš časopis će biti distribuiran putem interneta. Veličina PDF datoteke je tu od ključne važnosti. Da bi zadovoljili svačiji ukus pravimo dve vrste PDF-a.

Jednu sa najvećom mogućom kompresijom rasterske grafike tako da ukupna veličina datoteke ne pređe 5 [MB]. Ova verzija je za one koji imaju spor internet ili ga plaćaju po protoku. Mana je što su tako kompresovane ilustracije prilično loše ali su i dalje upotrebljive.

Druga varijanta je sa boljom rezolucijom ilustracija, ali zato je datoteka mnogo veća. Zbog interneta i zbog brzine listanja časopisa ni ova verzija ne sme biti prevelika. Mi smo postavili limit za ovu kvalitetniju verziju na maksimalno 23 [MB].

Za minimalni PDF koristimo Compression Method: Lossy – JPEG i maksimalnu rezoluciju rasterske grafike od 150 DPI. Sa ovom metodom kompresije, sve rasterske sličice se pretvaraju u JPG slike maksimalne rezolucije 150 DPI što daje malu PDF datoteku ali su slike slabog kvaliteta.

Compression Method: Lossless – ZIP koristimo za kvalitetnije izdanje časopisa. Ova metoda koristi ZIP kompresiju za PDF a ilustracije ostaju u originalnom formatu. Ovo daje bolji kvalitet ilustracija ali veću datoteku. Fino podešavanje veličine PDF datoteka dorađujemo smanjivanjem ili povećanjem maksimalne rezolucije slika.

Ovo je sve što je potrebno da bi se snimio PDF internet časopisa. Ostalo je samo da kliknemo na dugme Save.

Za kraj

Ovom malom školom je obuhvaćen samo deo mogućnosti Scribusa. Nadam se da smo ipak uspeli da dočaramo bar deo njegovih mogućnosti. Trudili smo se da se ne ponavljamo i da damo neka uputstva koja ne mogu da se nađu na internetu. Nije nam bila namera da rešavamo dizajnerske probleme nego samo čisto tehničke. Neka dizajnerska rešenja su bila navedena samo kao primer kako se neki od Scribus alata koriste.

Ako smo uspeli barem nekoga da zainteresujemo za ovaj odličan program iz sveta slobodnog softvera, drago nam je. Takođe nam je bio cilj i da demistifikujemo jednu čitavu oblast korišćenja računara kao što je DTP (desktop publishing - stono izdavaštvo). Nadamo se da smo u tome uspeli i da to više neće biti oblast koja je rezervisana samo za profesionalce. Dokazali smo da i amateri mogu da se upuste u izdavanje svojih PDF: knjiga, maturskih radova, diplomskih radova, brošura i časopisa.

Hvala na strpljenju!

Oslobađanje

Dobro došli na slobodnu teritoriju – 8. deo: 

Slobodno narezivanje diskova

Autor: Dalibor Bogdanović

K3b

Slika 1 K3b

Postoji dosta programa koji služe za narezivanje diskova na slobodnim operativnim sistemima, a mi ćemo se osvrnuti na neke od najpopularnijih. Jedan od takvih programa je K3b, koji podrazumevano dolazi uz KDE okruženje radne površi, ali se naravno može koristiti i na drugim okruženjima. Pri prvom pokretanju programa dočekaće nas veoma lepo organizovano i funkcionalno radno okruženje, na kome dominiraju tri velika dugmeta:

New Data Project - za narezivanje različitih vrsta podataka na CD/DVD disk;

New Audio CD Project - za narezivanje audio CD diskova;

Copy Medium - za kopiranje diskova;

Poseduje sve funkcije koje odlikuju programe ovakve vrste, kao i mnogobrojna podešavanja, što radnog okruženja, što načina narezivanja diskova. Od nekih naprednijih funkcija izdvajamo:

Podrška za Bly-ray diskove;

Mogućnost višestrukog narezivanja diskova (tzv. multisesija);

Podrška za ISO slike;

Ripovanje audio i video CD-ova kao i video DVD-a;

K3b se nalazi u programskim skladištima svih slobodnih operativnih sistema, a više informacija, kao i ostalu dokumentaciju o ovom programu, možete pronaći na zvaničnoj stranici:
http://www.k3b.org/.

Brasero

Slika 2 Brasero

Ovo je još jedan od programa za narezivanje diskova na slobodnim operativnim sistemima, koji podrazumevano dolazi uz GNOME okruženje radne površi. Njegove osnovne funkcije su:

Data CD/DVD - narezivanje različitih podataka na CD/DVD disk;

Audio CD - narezivanje audio CD diskova;

CD/DVD Copy - kopiranje diskova;

Poseduje sve ostale napredne funkcije, kao i mnogobrojna podešavanja, što radnog okruženja, što načina narezivanja diskova. Nalazi se u programskim skladištima svih slobodnih operativnih sistema, a više informacija možete dobiti na stranici:
http://projects.gnome.org/brasero/.

Xfburn

Slika 3 Xfburn

Program koji dolazi uz Xfce okruženje radne površi i koji je veoma jednostavan za korišćenje. Njegove osnovne funkcije su:

Narezivanje CD/DVD diskova sa raznim vrstama podataka;

Narezivanje audio CD diskova;

Narezivanje ISO slika;

Ima veoma jednostavno i funkcionalno radno okruženje, tako da će se i početnici veoma lako snaći za rad u njemu. Nalazi se u programskim skladištima svih slobodnih operativnih sistema, a više informacija možete dobiti na stranici:
http://goodies.xfce.org/projects/applications/xfburn.

Graveman!

Slika 4 Graveman!

Sledeći na našoj listi programa za narezivanje diskova na slobodnim operativnim sistemima je program pod nazivom Graveman!. I ovo je veoma jednostavan program kome je osnovna funkcija narezivanje CD/DVD diskova. Od ostalih funkcionalnosti programa izdvajamo:

Narezivanje audio CD-ova (WAV, OGG, MP3, FLAC, M3U, PTS);

Narezivanje CD/DVD diskova sa različitim vrstama podataka;

Kopiranje diskova;

Mogućnost višestrukog narezivanja diskova (tzv. multisesija);

Program se ne može naći u osnovnim programskim skladištima slobodnih operativnih sistema, već se moraju dodati specijalna programska skladišta, ili se program može preuzeti u nekom od ponuđenih paketa na zvaničnoj stranici programa:
http://graveman.tuxfamily.org/index.php?l=e.

Nero

Slika 5 Nero

Jedan od najpoznatijih programa za narezivanje diskova na komercijalnim operativnim sistemima Nero, postoji i u verziji za slobodne operativne sisteme. Veoma bogat raznoraznim opcijama, zadovoljiće ukuse i probirljivih korisnika. Pri pokretanju programa dočekaće nas uvodni meni u kome možete podesiti apsolutno sve što se tiče narezivanja diskova. Pri odabiru narezivanja diskova postoje sledeće opcije:

CD-ROM (ISO) - narezivanje ISO slike;

Audio CD - narezivanje audio CD diskova;

Mixed Mode CD;

CD Extra;

CD Copy - kopiranje diskova;

mini DVD;

CD-ROM (Boot);

CD-ROM (UDF);

CD-ROM (UDF/ISO);

U podmenijima se mogu naći razna druga podešavanja, sve u zavisnosti od toga koju opciju narezivanja pre toga odaberemo. Ovaj program se ne može naći u programskim skladištima slobodnih operativnih sistema, već samo na zvaničnoj stranici projekta u odgovarajućim paketima za razne distribucije slobodnih operativnih sistema. Dodatne informacije, kao i sam program sa uputstvom za instalaciju, možete pronaći na:
http://www.nero.com/enu/downloads-linux4-update.php.

Interfejs komandne linije

Autor: Aleksandar Stanisavljević

Interfejs komandne linije (engl. command-line interface, CLI) je mehanizam za interakciju sa operativnim sistemom ili nekim drugim softverom računara, koji podrazumeva unošenje komandi za izvođenje specifičnih zadataka. CLI je bio osnovno sredstvo za interakciju ljudi sa najpopularnijim operativnim sistemima 70-ih i 80-ih godina prošlog veka, uključujući MS-DOS, CP/M, Unix i Apple DOS. U ovaj interfejs je obično implementiran i shell, koji predstavlja program koji prihvata komande u vidu unetog teksta i pretvara te komande u odgovarajuće funkcije samog operativnog sistema.

Interfejs komandne linije je evoluirao od formi dijaloga koje su koristili ljudi za komunikaciju sa teleprinterskim mašinama. Ljudi su na taj način daljinskim putem razmenjivali informacije, obično jedan red teksta odjednom. Rani računarski sistemi su često koristili teleprinterske mašine kao sredstvo za interakciju između čoveka i računara. Računar je tako postao jedan kraj u teleprinterskom modelu komuniciranja ljudi. Dakle, umesto da čovek komunicira sa drugim čovekom putem teleprintera, čovek je počeo da komunicira sa računarom.

CLI se koristi kad god je veliki skup komandi ili upita spojen sa širokim nizom opcija, čime se mnogo lakše postižu željeni rezultati, nego u slučaju primene grafičkog korisničkog interfejsa. CLI često koriste programeri i sistem administratori u inženjerskim i naučnim institucijama kao i napredni korisnici ličnih računara (engl. Personal Computer – PC).

Struktura interfejsa komandne linije je obično ovakva:

prompt command param1 param2 param3 … paramN

Command prompt ili samo prompt je niz (jednog ili više) znakova koji se koriste u interfejsu komandne linije da ukažu korisniku na spremnost za prihvatanje komandi. Prompt se obično završava jednim od sledećih karaktera: „$”, „%”, „#”, „:”, „>”, a često uključuje i druge informacije, poput putanje trenutne radne fascikle. Na mnogim Unix i sistemima sličnim Unixu je uobičajeno da se prompt završava znakom „$” ili „%” ukoliko je korisnik računara običan korisnik operativnog sistema, odnosno znakom „#” ukoliko je korisnik računara superkorisnik operativnog sistema („root” korisnik u Unix terminologiji).

Command je komanda koju zadaje korisnik.

Param1 do paramN je skup parametara koji bliže određuju komandu. Na primer, ako je komanda program za brisanje datoteka, uz pomoć parametra navodimo koju ćemo datoteku da obrišemo.

Moguće je i da izmenimo dejstvo neke komande ukoliko joj promenimo opcije. Na primer, ukoliko je komanda program za brisanje datoteka, uz pomoć parametara navodimo koje ćemo datoteke da obrišemo, a uz pomoć opcija uključujemo mogućnost potvrde za brisanje svake od datoteka od strane korisnika. Na ovaj način, korisnik može u međuvremenu da se predomisli i ne obriše baš sve datoteke koje je prvobitno planirao da obriše.

Grafički korisnički interfejs je relativno lak za upotrebu i danas se mnogo koristi. Od interfejsa komandne linije ljudi često beže, misleći da je takvo nešto prevaziđeno. Interfejs komande linije ima neke osobine koje grafički korisnički interfejs nema, pa je veoma poželjno da se, pored grafičkog korisničkog interfejsa, upoznate i sa interfejsom komandne linije. To vam može mnogo značiti u slučaju da od zajednice korisnika slobodnog softvera zatražite pomoć u vezi sa specifičnim problemom koji imate. Mnogi problemi, za koje su korisnici slobodnog softvera zatražili savet od zajednice korisnika slobodnog softvera putem interneta, rešeni su upravo zahvaljujući interfejsu komandne linije.

Korisni linkovi:

[1] http://sr.wikipedia.org/wiki/Interfejs_komandne_linije
[2] http://en.wikipedia.org/wiki/Command-line_interface

Slobodni profesionalac

Zentyal – Server za mala i srednja preduzeća (SMB server) – 3. deo

Autor: Bojan Bogdanović

U prošlom članku opisali smo ukratko prve dve uloge Zentyal servera: mrežni prolaz (engl. Gateway) i infrastrukturu (Infrastructure) kao i pojedinačne servise koji ih čine. Sada nastavljamo dalje i predstavljamo poslednje dve uloge i pripadajuće servise: kancelarija (Office) i komunikacije (Communication).

Kako smo napomenuli u prethodnim delovima, iako imate mogućnost da „na jedan klik” instalirate kompletnu ulogu sa svim potrebnim servisima, napredni korisnici mogu da instaliraju i samo pojedine module/servise koji su im potrebni za rad.

Kancelarija (Office)

Uloga servera za kancelarijske poslove objedinjuje niz servisa u jednu skladnu celinu koji omogućavaju da u radnom okruženju postavite i kontrolišete poslove i servise u vezi sa deljenjem resursa u lokalnoj mreži, kao i pravljenjem rezervnih kopija. Pojedinačni servisi, uključeni po instalaciji ovog dela servera su:

LDAP

File sharing and authentication

FTP

HTTP

Printer sharing

Backup

LDAP

Zentyal podrazumevano instalira servis pristupa imeniku fascikle. Jednostavno rečeno, omogućava centralizovano upravljanje ovlašćenjima i pristupom mreži i servisima, kao što je deljenje dokumenata i upravljanje korisnicima. Ovo rešenje bazirano je na implementaciji OpenLDAP servisa, ali je direktno vezano i za implementiran servis Samba. Krajnji rezultat je implementiran domenski kontroler, poznat iz Windows okruženja.

File sharing and authentication

Ovaj modul je direktno vezan za prethodno implementirani modul i njegove servise, a zajedno omogućavaju deljenje dokumenata i fascikli, kao i centralizovanu autentifikaciju korisnika. Pored već pomenutih servisa OpenLDAP i Samba, instalira se i servis Kreberos zadužen za mrežnu autentifikaciju.

FTP

Protokol za transfer dokumenata je baziran na vsftpdu i omogućava da se po instalaciji podesi server sa FTP pristupom - autentifikacijom i ovlašćenjima korisnika za taj servis.

HTTP

Ovaj servis omogućava postavljanje internet prezentacija na server, kako na intranetu, tako i na internetu. Baziran je na servisu Apache i omogućava postavljanje virtuelnih domena, što omogućava lak način da se podesi više internet sajtova na server.

Printer sharing

Za omogućavanje ove opcije zaduženi su servisi Samba i CUPS. Možete podesiti dozvole pristupa i zabrane kako za pojedinačne autentifikovane korisnike, tako i za grupe, podesiti prioritet u redu za štampu, i naravno upravljati štampom i samim štampačem.

Backup

Pravljenje rezervne kopije servera i njegove konfiguracije je najbitnija opcija za administraciju. Zentyal omogućava da na lak način i u veoma kratkom roku obezbedite da, u slučaju hardverskog kvara ili ljudske greške u konfigurisanju, svi servisi ponovo rade neometano. Pored čuvanja rezervnih kopija lokalno na samom serveru, možete podesiti da se one automatski kopiraju i na neko drugo, udaljeno mesto.

Komunikacije (Communication)

Ova uloga se takođe naziva i ujedinjene (integrisane) komunikacije (Unified Communications). Objedinjeni su na jednom mestu svi trenutno popularni servisi komunikacija. Ovo omogućava da podesite brzo i lako sistem elektronske pošte, brzih poruka, deljenje servisa za saradnju i povezivanje klasične i internet telefonske komunikacije.

Pojedinačni servisi, uključeni po instalaciji ovog dela servera su:

E-Mail

Mail filter

Webmail

Groupware

Instant Messaging

VoIP

E-Mail

Sistem elektronske pošte baziran je na servisima Postfix, Dovecot i Fetchmail. Omogućava da se podesi e-mail server sa svim naprednim opcijama koje se danas koriste (SMTP/POP3-IMAP4), kako preko standardnih, tako i preko sigurnosnih protokola.

Mail filter

Kako bi se korisnici i sam sistem zaštitili od pretnji sa interneta, ovaj servis nudi fleksibilan način zaštite koji uključuje sive liste, antispam i antivirus. Navedeni servisi se lako konfigurišu preko SMTP mail filtera.

Webmail

Zentyal dolazi sa ugrađenim Roundcube webmail servisom. No, da bi bili u mogućnosti da ga koristimo, prethodno moraju biti instalirani web i mail servisi. Takođe, ovde možete podesiti i SIEVE filtere.

Groupware

Kao opozit prethodno navedenom webmailu, moguće je instalirati i aktivirati ovaj servis. Dok sam webmail servis omogućava jedino razmenu elektronske pošte i korišćenje korisničkog adresara, groupware servis omogućava, pored slanja i primanja elektronske pošte, korišćenje i deljenje adresara, kalendara, podsetnika i zabeleški, kao i integraciju razmene brzih poruka (ako je servis Jabber/XMPP uključen i podešen). Za ovu namenu, Zentyal koristi Zarafa groupware server.

Takođe, ovaj servis preko protokola ActiveSync omogućava integraciju sa mobilnim uređajima.

Napomena: servis webmail i servis groupware jedan drugog isključuju, jer koriste različit način čuvanja poruka elektronske pošte, te pre uključenja/isključenja nekog od ova dva servisa dobro razmislite koji je krajnji cilj koji želite da postignete.

Instant Messaging

Sistem razmene brzih poruka baziran je na Jabber/XMPP protokolu i omogućava da postavite server za ovu namenu kako za lokalnu upotrebu (u intranetu) tako i za internet upotrebu. Pored „ćaskanja jedan na jedan” moguće je podesiti i konferencijske sobe za grupnu razmenu poruka.

VoIP

Za ovu namenu, Zentyal koristi Asterisk server. On omogućava priključenje više VoIP telefona, povezivanje na klasičnu telefonsku mrežu, govornu poštu, konferencijske pozive, automatske govorne automate, poziv na čekanju i prebacivanje poziva.

Održavanje i praćenje rada servera

Za administratore, najvažniji deo posla je praćenje rada servera i održavanje. Ova opcija ne postoji samostalno na Zentyal serveru, ili, bolje rečeno, ne instalira se kao poseban modul, već se sa svakom ulogom/servisom koji se instalira, automatski dodaje i opcija za praćenje istog. Pored podešavanja i pregleda zapisnika (log), može se podesiti i opcija nadgledanja (monitoring) koja u realnom vremenu prati dešavanja i zauzeće resursa servera (npr. zauzeće procesora, RAM memorije, popunjenost hard diskova, mrežni protok i slično).

Centralnom mestu za podešavanje servera pristupa se sa samog servera preko adresehttps://ip_adresa_servera (nalazi se na portu 443, ali kako je ovo uobičajeni port za sigurnosnu HTTP konekciju, savet je da se on promeni na neki nekorišćeni port, kako bi standardni oslobodili za neki drugi servis).

Veoma bitna mogućnost je i podešavanje obaveštenja za pojedine događaje, što omogućava da u slučaju neželjenog događaja odmah budete alarmirani na način koji sami izaberete, što skraćuje vreme rešavanja problema koji je nastao.

Registrovanjem dobijate mogućnost Zentyal Remote koja služi da pristupite serveru spolja sa bilo koje tačke i gde god da se nalazite i obavite pregled ili potrebne radove na serveru.

Umesto zaključka

Ovim smo završili kratko predstavljanje mogućnosti Zentyal SME servera. Ovakvo zaokruženo rešenje lako je za održavanje i nudi veliki broj servisa koji zadovoljavaju potrebe većine, pogotovo malih i srednjih kompanija. Možete ga isprobati i videti da li ovakav pristup odgovara i vašim potrebama.

Instalaciju servera možete preuzeti iz sekcije za preuzimanje na sajtu proizvođača http://www.zentyal.org/downloads/, gde imate i mogućnost da pored preuzimanja slike instalacionog CD-a (32-bitni i 64-bitni), preuzmete i već gotove slike instalacija za VmWare, VirtualBox i KVM virtuelizaciju.

Više o Zentyal serveru možete pročitati na matičnoj stranici projekta http://www.zentyal.org/.

Internet mreže i komunikacije

Apache Lucene 

Korak do Googlea (1. deo)

Autor: Dejan Čugalj

Ljudska potreba za otkrivanjem novog nas je odvela na Mesec, sutra će nas, verovatno, odvesti i na Mars, Veneru, Pluton, ali ono sa čim trenutno moramo da se složimo je da internet predstavlja najveće ljudsko dostignuće. Web pretraživači su u velikoj meri uticali na razvoj interneta kao primarnog izvora informisanja na kraju 20. i početku 21. veka. Oni nam toliko olakšavaju život dajući nam informacije „na dlanu”, da se više i ne pitamo šta je to zapravo informacija.

Previše je komplikovano opisati na kom principu funkcionišu algoritmi web pretraživača, čak i ukratko, ali jedan od osnovnih teorijskih temelja na kome se zasnivaju ovi algoritmi je naučna oblast koja se bavi teorijom informacija i kodovanja. Verovatno se pitate zašto je toliko bitan ovaj deo naučne oblasti IT tehnologija, kada je, na kraju krajeva, kako i sam naziv kaže, ovo u principu filozofska (teorijska) oblast, a i većina korisnika interneta nije nikada ni čula za „to”. Naravno da se ovaj deo naučne oblasti IT tehnologija ne može predstaviti jednom rečenicom, ovim tekstom ili nekim kratkim opisom, ali u suštini, ono što smo dobili Šenonovim (engl. Claude Elwood Shannon) istraživanjem teorije informacija, je odgovor na pitanje šta je u stvari niz bitova, bajtova jedne web stranice, slike, filma, javnog/tajnog ključa SSL sertifikata, u perspektivi, podatka kao nosioca informacije koja se može matematički „izmeriti”. Zbog toga, u naučnim krugovima, Šenon važi za „oca” teorije informacija. Vrednost podataka (informacija) kao jednog od osnovnih i ključnih delova web pretraživača se preslikala na studentsko životno ostvarenje Larry Pagea i Sergey Brina, a nazvali su ga Google.

Teorija informacija nam je donela još jedan zanimljiv deo, a to je matematička predstava količine podataka na webu. Ovo nije tekst koji se bavi tim statističkim podacima, ali verujte da se radi o ogromnoj količini podataka koja se meri Yottabyteovima.

Slika 1 Koliko je veliki Yottabyte

Sva ta ogromna količina informacija savremenog doba je tu, čak može da se kaže da je i opipljiva na neki virtuelan način, ali se postavlja pitanje kako doći do nje. Šta je suštinski informacija, koliko ona vredi, koliko je „teška” za upit (query) ka traženom podatku i sl., sve nam je to na papiru dao Šenon, ali ono što implementira matematiku sa tog papira su u stvari algoritmi internet web pretraživača. U principu, svi internet web pretraživači rade na poprilično logičan i predvidljiv način, ali s obzirom na tajnost algoritama koje koriste, ne može se sa sigurnošću tvrditi da je to baš tako, no… Svedoci smo razvoja jednog od najvećih open source projekata, GNU/Linuxa, zamislite kako bi izgledao FLOSS Google (prim. aut.). Zvuči neverovatno, ali bez obzira na profit kompanija koje poseduju najveće svetske web pretraživače i naravno njihove algoritme, neke od njih su voljne da u nekim momentima predaju makar deo svog intelektualnog blaga javnosti, kao što se, na našu sreću, desilo decembra 2004. kada je Google Labs javno objavio MapReduce algoritam, što je open source zajednica znala da iskoristi. Da li se kaju ili ne, ne znamo, jer se postavlja pitanje šta su dobili… Objavljivanjem samo dela svog algoritma, Google Labs nam je zagolicao maštu principom i složenošću sistema po kojem algoritmi web pretraživača funkcionišu. Za sve ono što smo mi od svega toga dobili, zasluge dugujemo open source projektu Apache Lucene, kao samo jednom od projekata iz porodice Apache Software Foundation's Jakarta family (Java), kao i osnivaču ovog projekta, Doug Cuttingu.

Slika 2 Doug Cutting

Tokenizacija (ukratko)

Prilikom učenja bilo kog od programskih jezika, u jednom trenutku se morate susresti sa terminom „tokenizacija”, u klasama obrade string literala. Tokenizacija je, zapravo, obično razdvajanje reči iz rečenice. Kada kažemo razdvajanje reči, mislimo na izdvajanje reči nekim patternom (šablonom) koji, na primer, razdvaja reči po pravilu praznih polja, zareza itd. Rečenica: „Ovo je divan dan”, posle tokenizacije sa prelomom u novi red bi izgledala ovako:

Ovo
je
divan
dan

Ovo je bitno jer se, generalno gledano, ovim principom vode i web pretraživači. Svaka reč predstavlja indeks tj. težinu informacije u podatku, što nas opet vraća Šenonu i njegovoj teoriji informacija, kao i pitanju koja je količina informacija stvarno sadržana u svakoj od ovih reči. Možete da primetite da su predikati, imenice i pridevi, jedni od glavnih nosioca informacija, ali to ne mora po pravilu uvek da bude tako. Analizom gorenevedene rečenice, možemo da izdvojimo reči: „Ovo” i „je”, tzv. nosioce podataka koji nemaju na informacionoj težini, ali su ipak podaci, dok: „divan” i „dan” predstavljaju podatak koji nosi neku informaciju u sprezi konteksta rečenice te kao takvi imaju informacionu težinu. Verovatno se pitate zašto je bitno u kom se kontekstu gorenavedena rečenica može protumačiti (indeksirati), kao i koliko je informacija sadržano u svakoj reči, a to su upravo tajne koje ćemo, nadamo se i uspešno, razotkriti. Zvuči suludo, lako i prosto, ali tako je. U ovom malom i prostom primeru možete da vidite i naslutite SEO (Search Engine Optimization) princip. Postavlja se pitanje koji je značaj ključnih reči (key words) prilikom optimizacije nekog sajta i zašto neke od reči dobijaju veći „značaj” od drugih prilikom indeksiranja web pretraživača. Iako vam trenutno zvuči nejasno kako sve ovo funkcioniše, pokušaćemo to detaljnije da vam objasnimo putem Apache Lucene projekta kao i čitave porodice open source projekata iz familije Jakarta, kroz seriju članaka objavljenih u LiBRE! časopisu. Svako ko sebe naziva SEO stručnjakom, morao bi da poznaje principe Apache Lucene projekta (prim. aut.).

Apache Lucene – Opis projekta

Da biste dobili pravi osećaj šta je Apache Lucene, i koliko je moćan, morate prvo da se zapitate koliko često imate potrebu za dobijanjem informacija, bilo sa tvrdog diska vašeg računara ili sa weba. Zamislite da posedujete vašu biblioteku e-knjiga, samo e-knjiga, koja se nalazi u jednoj fascikli a koja je podeljena na potfascikle (po kategorijama, temama, pa i ključnim rečima - metapodacima iz samog e-dokumenta). Pošto svaki dokument ima metapodatke (datum kada je napravljen, datum kada je izmenjen, naziv autora, ključne reči), pronalaženje određenog dokumenta po metapodacima je izvodljivo i relativno lako, ali prelazak u niži nivo analize (kao što je pretraga po sadržaju), predstavlja domen naučne fantastike ako se, naravno, radi ručno. Verovaćete nam ako kažemo da je to ipak moguće, da je moguće doći do analize i rezultata pretrage za vreme mereno milisekundama, nezavisno od veličine i kompleksnosti podataka, a da je rezultat pretrage moguće prikazati sa svim programerskim detaljima (kojih, uzgred, ima puno). Upravo takvu vrstu pretrage obavlja Apache Lucene, biblioteka za pretragu, pisana u programskom jeziku Java, koja omogućava implementaciju sopstvenog i nezavisnog pretraživača, kojem je samo mašta limit.

Slika 3 Apache Lucene zaštitni znak

Sam svoj majstor

 framework

Autor: Nikola Hardi

U trećem i četvrtom broju bilo je reči o web programiranju i Pythonu, a Django je jedan od najpoznatijih projekata na tom polju (pored cherypy i flask). Django je nastao kao skup priručnih alata programera koji su radili na sajtu novinske agencije. Kako osnivači ovog projekta kažu, u takvom okruženju nekada prođe svega nekoliko sati od ideje za aplikaciju do njenog puštanja u upotrebu. Upravo zbog toga uz Django idu i brz razvoj, izbegavanje ponavljanja kôda i automatizacija.

Delovi

Django framework se sastoji iz nekoliko glavnih celina, a postupak pravljenja sajta, odnosno Django aplikacije, sastoji se iz definisanja modela, šablona i adresa. Osim tih delova, bitno je spomenuti i server za razvoj i testiranje (engl. runserver) i ugrađeni administratorski deo sajta.

ORM

Postupak formiranja aplikacije najčešće počinje definisanjem modela, tj. opisivanjem podataka klasama. To su redovne klase iz paradigme objektno-orijentisanog programiranja, pisane u Python sintaksi. Kao i bilo koja druga klasa, jedan model ima svoje podatke i metode za rukovanje tim podacima. Po definisanju modela Django ORM (Object Relational Mapping), Django kreira odgovarajuće tabele u bazi podataka gde se čuvaju uneti podaci.

Django ORM podržava rad sa raznim bazama podataka, pre svega sqlite, postgresql, MySQL i Oracle DB, a postoje i dodaci za rukovanje drugim bazama podataka. Sqlite je vrlo zanimljiv izbor za razvoj i testiranje jer nije potreban server, već je cela baza smeštena u jednu datoteku, kojom rukovodi upravljački program na uobičajen način.

Posebna pogodnost ogleda se u tome, što je Django ORM moguće zameniti drugim alatima poput sqlalchemy koji je posebna priča, takođe vrlo zanimljiva. Od dodatnih alata zgodno je spomenuti i South, Django aplikaciju koja olakšava upravljanje migracijama. Osim selidbe podataka iz jedne baze podataka u drugu, South se koristi i za izmenu struktura. Inače, struktura jednom definisanog modela ne može se jednostavno izmeniti. Na primer, ako za model jednog članka na blogu napravimo polje „datum” i želimo da osim datuma čuvamo i vreme objavljivanja članka, možemo pomoću Southa dodati polje „vreme objavljivanja članka”.

Django ORM stiže sa dosta predefinisanih polja za čuvanje podataka pa su među njima: polje za unos jedne linije teksta, više linija teksta, postavljanje slika, unos brojeva, e-mail adresa, datuma, vremena, IP adresa, internet adresa… Django ispravlja unete podatke, na primer neka-adresa@internet nije validna e-mail adresa, dok neka-adresa@server.com jeste.

Template engine

Po definisanju modela podataka kojima jedna Django aplikacija upravlja, treba obezbediti način za predstavljanje tih podataka korisniku aplikacije. Django stiže sa kompletnim jezikom za opisivanje šablona, koji je vrlo moćan, a postoje i razne mogućnosti za nadogradnju. Neke od najvažnijih osobina vrednih spomena su: nasleđivanje i ugnježđivanje šablona, naredbe ciklusa i grananja, filteri za definisanje prikaza pojedinih podataka (format za ispis datuma, na primer) itd.

Osim prethodno navedenih primera template tagova (oznaka šablona) postoje i tagovi za pristup podacima koji su prosleđeni jednom šablonu. Na primer, ako prosledimo listu svih članaka na blogu za izabran mesec, možemo potom pristupiti naslovu svakog od članaka iz te liste, datumu objavljivanja, sažetku članka, samom tekstu ili svemu definisanom u modelu koji opisuje jedan članak.

U šablone se mogu svrstati i formulari. Django omogućava kreiranje html obrazaca (html forms) na osnovu već postojećih modela i njihovo prikazivanje u šablonima na vrlo fleksibilan način. Možemo prikazati šablon onako kako ga je Django pripremio, ili ga rasparčati i prikazati svaki njegov deo posebno. Formulari su bezbedni, što se tiče napada poput: sql injection, local file inclusion, remote file inclusion i cross site scripting.

Pošto je Django zamišljen i pisan kao modularan framework, Django template engine moguće je zameniti i nekim drugim, kao što je na primer Jinja. Django programeri u šali kažu da svaki Python programer u nekom trenutku odluči da mu nijedan jezik za opisivanje šablona nije dobar i napravi sebi novi, a to je takođe moguće, kao što je moguće i proširiti bilo koji od postojećih.

Pravljenje šablona može da teče sledećim tokom: Napisati jedan glavni šablon koji sadrži osnovu html stranice i u njemu definisati blokove na mestima gde želimo zaglavlje, meni i glavni deo stranice, a zatim napisati pojedinačne delove za svaki od tih blokova. Posle toga se dopišu šabloni koji učitavaju osnovu i željene blokove te je sajt skoro spreman.

URL mapper

Kada su modeli podataka i šabloni za prikaz spremni, potrebno ih je nekako povezati. Svaka Django aplikacija ima listu adresa u vidu regularnih izraza (regular expression) koje su povezane sa funkcijama za prikaz (views). Ideja je da korisnik upiše željenu adresu ili je izabere putem linka, URL mapper proverava regularne izraze i poziva odgovarajuću funkciju za prikaz, a usput prosleđuje i parametre koji mogu biti sadržani u samoj adresi, kolačićima (cookies) itd. Funkcija prihvata parametre, obrađuje podatke i obavi potrebno, te vraća povratnu vrednost. Povratna vrednost je uglavnom html sadržaj. Što se povratne vrednosti tiče, ona može biti ručno napisana, generisana u telu pozvane funkcije ili generisana na osnovu željenog šablona i prosleđenih podataka. Jedan primer bio bi, da za adresu „/blog/mesec/2” funkcija od baze zatraži sve članke za drugi mesec i prosledi ih funkciji koja će na osnovu liste tih članaka i izabranog šablona sve to spakovati u jednu html stranicu i vratiti kao povratnu vrednost koju korisnik vidi u web pregledaču.

Runserver

Za razvoj Django aplikacija na računaru programeri najčešće koriste takozvani runserver - mali server napisan u Pythonu koji služi pre svega za testiranje aplikacija i strogo se savetuje da se ne koristi u produkciji. Zanimljivo je to, što je vrlo „lagan” po pitanju resursa, a takođe prati stanje svih datoteka u projektu i pri promeni nekih od bitnih datoteka on se sam restartuje.

Kada je vreme za puštanje Django projekta u rad, to je moguće učiniti na razne načine. Uz svaki Django projekat stiže i uWSGI skripta. uWSGI je web server napisan u Pythonu koji može da pokreće ovakve aplikacije i u kombinaciji sa nekim drugim serverom koji bi poslužio kao proxy (nginx na primer), radi vrlo dobar posao. Django „se dobro slaže” i sa Apache mod_wsgi, mod_python, FastCGI, Gunicorn i ostalim poznatim rešenjima za pokretanje ovakvih aplikacija.

Administratorski pristup sajtu

Najmoćniji i vrlo praktični deo Django frameworka je ugrađeni administratorski interfejs, pa je tako bez većih problema administratorima jednog Django sajta omogućeno da unose nove podatke i menjaju već unete, za bilo koji model. Upravljanje korisnicima je nešto što podrazumevano stiže uz svaki Django projekat - dakle, dodavanje novih korisnika vrši se u nekoliko klikova. Postoji i upravljanje privilegijama pa je tako moguće određenim članovima dozvoliti pristup samo nekim delovima administratorskog interfejsa.

Aplikacije i modularnost

Jedan Django projekat sastoji se iz više aplikacija od kojih svaka uglavnom ima svoje modele, šablone, stilove (css), URL mape, funkcije za prikaz i testove. To znači da jedan sajt, koji se sastoji iz bloga, galerije, foruma i nekog četvrtog dela, zapravo ima četiri posebne aplikacije koje su zajedno povezane u Django projekat. U ovakvoj situaciji postavlja se pitanje modularnosti, to jest, mogu li neke aplikacije da se koriste u više projekata? Odgovor je potvrdan. Dobro napisana Django aplikacija može biti uključena i u neki drugi Django projekat. Aplikacije mogu biti različitog tipa, kao što su već pomenuti South i administratorski interfejs. Osim ovakvih aplikacija, to mogu biti i kompletan blog ili galerija. Sledi još nekoliko vrlo zanimljivih primera.

Fabric

Fabric je pomoćni alat za izvršavanje naredbi na lokalnom ili udaljenom sistemu putem SSH (secure shell) protokola. Ovim korisnim alatom možemo napisati skripte za pravljenje rezervne kopije, postavljanje sajta u režim održavanja, dodavanje novih sveže iskodiranih mogućnosti i još mnogo toga.

Piston, TastyPie, RESTFul API

Piston i ostale njemu slične aplikacije omogućavaju jednom Django projektu brzo i jednostavno pisanje takozvanog REST API-ja. Ukratko rečeno, REST API omogućava poseban kanal za komunikaciju sa jednom web aplikacijom ili sajtom koji može da posluži za upravljanje sajtom pomoću aplikacije na mobilnom telefonu, ili klijent programom na redovnom računaru.

Taggit, Photologue, Django CMS

Postoji mnogo aplikacija koje su zapravo već gotovi delovi za sajt. Taggit, jedna od njih, dodaje mogućnost za tzv. tagove (oznake) na blogu. Photologue je kompletna galerija, a Django CMS (content managament system) je ceo CMS spreman za produkciju.

Primer projekta

Sledi primer postupka jednostavnog Django projekta bez pravljenja posebnih aplikacija, sa jednim modelom, šablonom i sqlite bazom uz upotrebu automatskog administratorskog interfejsa.

1. Instalacija potrebnih paketa
       sudo apt-get install python-django python-sqlite
2. Kreiranje i podešavanje projekta
       django-admin startproject test_sajt
       cd test_sajt
       gedit test_sajt/settings.py &
3. Izmeniti sledeće linije
       - Ukloniti znak # ispred linije sa spiskom administratora ADMINS,
       - U formatu (obratite pažnju na zapetu na kraju): (//'Ime Prezime', 'neka@adresa.com//'),
       - Linija za izbor baze podataka: 'django.db.backends.sqlite3',
       - Ukloniti znak # ispred 'django.contrib.admin' i 'django.contrib.admindocs' za uključivanje administratorskog interfejsa.
4. Kreiranje nove aplikacije
       ./manage.py startapp vicevi
5. Definisanje modela

Git (4. deo):

Licenciranje

Autor: Zlatan Vasović

Ukoliko pravimo novi projekat otvorenog kôda (engl. open source project), poželjno je da odaberemo i licencu koja pokazuje da je naš proizvod deo Open Source inicijative (The Open Source Initiative - OSI) i da je podržava. OSI je napredovao toliko da imamo šarenu paletu licenci. Nemojte misliti da je licenca obavezna - projekat bez licence je jednostavno nelicenciran.

Konkretan odabir

Bitno je pročitati sve licence i razmisliti koja je za nas najbolja. Dakle, ono što je presudno kod izbora licence su naše potrebe. Zato napominjemo da je bitno dobro pročitati licencu, pre nego što počnemo da je koristimo za naš projekat. Može se desiti da neko uradi nešto što nismo želeli, a da dozvola za to delo bude u licenci. Takođe, nije na odmet pročitati bar osnovnu dokumentaciju na http://opensource.org.

Dozvole

OSI licence kao osnovni deo treba da dozvole redistribuiranje izvornog kôda, njegovo deljenje, ali ne i njegovu „naplatu”, ako ništa nije izmenjeno. U čemu je zapravo problem? Problem je u tome da kada neko nađe izvorni kôd, on može da ga iskoristi za ličnu dobit, i počne da ga naplaćuje, iako ništa nije izmenio. To nije ispravno, jer ni na jedan način distributer nije doprineo razvoju.

Većina licenci dozvoljava da autor nekog programa može da naplaćuje svoje delo. Često je dozvoljena i naplata forka nekog programa.

Poznate licence

Bez sumnje, najpoznatije licence su: GNU GPL i MIT licenca. GPL licenca je najkorišćenija licenca za slobodan softver. Vremenom je postala sve popularnija zbog sve većeg uticaja GNU-a u svetu slobodnog softvera. Pod njenim uslovima je licenciran i najaktivniji projekat otvorenog kôda - Linux kernel. Poslednja verzija licence, GPL v3, je objavljena 29. juna 2007. godine. Postoji i LPGL licenca koja dozvoljava kombinovanje slobodnog softvera sa neslobodnim, kao i kombinovanje više licenci u okviru jednog projekta. Zvaničan web sajt je https://gnu.org/licenses/gpl.html.

MIT licenca je delo MIT-a, (Massachusetts Institute of Technology), i nastala je 1988. godine. Zanimljivo je da je originalno napisana za X Window System, koji je i dan danas licenciran pod njenim uslovima. Sadržaj licence možete naći na adresi http://opensource.org/licenses/MIT. MIT licenca je često menjana. Poznata „prerada” je PosgreSQL licenca. Više informacija o njoj možete naći na adresi http://www.postgresql.org/about/licence/.

Ove licence nisu jedine. Sve češće se koristi i Apache licenca (APL). Pod njenim uslovima je licenciran najpoznatiji front-end web framework, Bootstrap. Poslednja verzija licence, APL v2, je objavljena u januaru 2004. godine. Zvaničan web sajt je http://www.apache.org/licenses.

Postoji i BSD licenca koja se koristi za istoimeni operativni sistem. Ova licenca postoji u nekoliko varijanti:

Prior BSD License - originalna licenca;

BSD License - revizija originalne licence;

New BSD License - ispravljena verzija koja je kompatibilna sa GPL-om i proverena od strane OSI-ja;

Simplified BSD License - najjednostavnija verzija.

Više informacija o BSD licenci možete naći na adresi http://en.wikipedia.org/wiki/BSD_licenses, dok sve OSI licence možete naći na http://opensource.org/licenses.

LiveCode 6.0 

Napravite besplatno sopstvene aplikacije

Autor: Darko Stantić

Razvoj aplikacija je nekada bio isključivo u domenu profesionalnih programera, ali rastući broj okruženja koja su lako upotrebljiva, i za amatere postaju sve više dostupna.

U proteklih nekoliko godina videli smo dolazak BuildAnAppa i Googleovog App Inventora za Android. LiveCode, izdat od strane RunReva, je već duže vreme na sceni, skorašnje preimenovana verzija inspirisana HyperCardovim „Revolution” sistemom za razvoj aplikacija koji se pojavio u ranim 2000-tim.

LiveCode je tradicionalno bio dostupan samo kao komercijalno razvojno okruženje, ali od skora njegov tvorac ga je učinio dostupnim u open source verziji. Ako imate ideju za aplikaciju za mobilni telefon, desktop računar ili server računar, novi LiveCode 6.0 može biti alat koji ste odavno čekali kako bi tu ideju realizovali.

Drag-and-drop funkcija

LiveCode 6.0 je u stvari, rezultat veoma uspešne Kickstarter kampanje da bi se doniralo za open source verziju. Kampanja koja je zatvorena krajem februara je donela otprilike oko 760.500 dolara, daleko nadmašivši prvobitni cilj od 539.000 dolara.

Ciljajući na iOS, Android, Mac OS X, Windows, Linux, i server računare, komercijalna verzija LiveCodea nudi intuitivan grafički interfejs sa drag-and-drop funkcijom i programskim jezikom koji je blizak prirodnom engleskom jeziku. Aplikacije razvijene u LiveCodeu mogu biti napisane jednom i brzo otpremljene na sve popularne mobilne, desktop, i server platforme. Godišnja cena je 500 dolara.

Sada, RunRev cilja na predavače, studente i poslovne ljude sa prvim open source izdanjem za brzi razvoj aplikacija.

„Moć programiranja”

Sa njegovim drag-and-drop interfejsom i lakim jezikom nalik engleskom, LiveCode stavlja moć programiranja u ruke studenata, poslovnih ljudi, i novajlija developera, bez obzira na njihovo prethodno znanje o programiranju, objašnjava RunRev.

Za one koji žele malo dodatne pomoći, postoje LiveCode academies, sa korak po korak video i pisanom dokumentacijom, uključujući i primer aplikacije i kôd. Dve besplatne knjige na ovu temu možete preuzeti sa RunRev sajta sa pažnjom usmerenom na mobilne aplikacije i igrice.

LiveCode 6.0 je izašao pod GPLv3 licencom, i jedini zahtev za korisnike je da njihove aplikacije takođe budu open source, sa izvornim kôdom dostupnim javnosti. Ako odlučite da pravite aplikaciju zatvorenog tipa, možete kupiti licencu za LiveCode, kaže RunRev. Takođe vam je potrebna komercijalna verzija ako želite uploadovati aplikaciju na Appleov App Store zbog nekompatibilnosti sa licencama.

RunRev planira da ove jeseni izda sveobuhvatnije i obimnije izdanje, sa potpuno prerađenim i modularizovanim engineom. U međuvremenu, ovo novo izdanje se može preuzeti besplatno sa sajta kompanije:
http://www.runrev.com/products/Open-Source/Community-Edition-Overview/.

Mobilni kutak

jmIRC

Autor: Aleksandar Stanisavljević

IRC (engl. Internet Relay Chat), predstavlja komunikacioni servis na internetu (to chat - ćaskati). Počev od osnivanja LiBRE! projekta, IRC je neizostavni deo naše internet infrastrukture. Uobičajena je praksa da se članovi LiBRE! tima jednom nedeljno sastaju na IRC-u kako bi doneli važne odluke vezane za projekat. Međutim, jednom prilikom sam ostao bez električne energije u sred jednog takvog sastanka, a kako sam imao samo desktop računar, nije bilo načina da se vratim na sastanak, dok mi ponovo „ne dođe struja”. Onda sam počeo da razmišljam, kako bih u vreme održavanja sastanaka na IRC-u postao koliko-toliko nezavistan od gubitka električne energije i došao na ideju da potražim slobodan IRC klijent za svoj mobilni telefon. Našao sam jmIRC. U daljem tekstu opisaću vam ovaj mali ali veoma moćan program.

jmIRC je IRC klijent pisan u programskom jeziku Java koji može da se koristi na svim mobilnim telefonima sa podrškom za J2ME (Java 2 Platform, Micro Edition - Java platforma napravljena za integrisane uređaje). Uz pomoć ovog programa, komunikaciju preko IRC-a možemo da obavljamo u pokretu. Program je veoma „lagan” i odlično radi na skoro svakom mobilnom telefonu koji ima podršku za J2ME. Pored takvog telefona i ovog programa, da biste mogli da komunicirate putem IRC-a, potrebna vam je internet veza.

Program sam testirao na mobilnom telefonu Sony Ericsson K330, a verzija programa je 0.96. Korisnički interfejs programa je minimalističkog dizajna, ali bez obzira na to, on poseduje uglavnom sve što je jednom korisniku IRC-a potrebno. U naslovnoj traci programa nalazi se ime kanala (sobe), kao i broj korisnika koji se u njoj nalaze. Tu se takođe nalaze mali kvadratići koji označavaju jezičke, imajući u vidu da istovremeno možete da se nalazite u više soba. Promenu između soba vršite džojstikom (levo i desno) ukoliko telefon poseduje džojstik, odnosno tasterima 4 i 6 ukoliko ga ne poseduje. U zavisnosti od toga da li se nešto dešava u sobi koja trenutno nije prikazana na ekranu mobilnog telefona, mali kvadratić u naslovnoj traci programa, koji predstavlja tu sobu, promeniće boju i time vas obavestiti da je neko u toj sobi nešto napisao pa se možete lako prebaciti do te sobe, kako biste videli novosti u njoj. Za pisanje poruka u sobi možete da koristite opciju u meniju programa, a takođe možete to isto da uradite i prečicom tastature „*”. Ukoliko je ekran telefona mali pa imate problema da ispratite sav razgovor u sobi, možete donekle povećati radni prostor prozora programa, tako što ćete ukloniti naslovnu traku prečicom tastature „#”. Tasterima 2 i 8 možete da listate sadržaj za po jedan red gore i dole, tasterima 3 i 9 listate sadržaj za po jednu stranu, dok se tasterima 1 i 7 pozicionirate na početak i kraj sadržaja. Program podržava i skup omiljenih reči koje sami uređujete i do kojih jednostavno možete doći tasterom „0”. Odabir omiljenih reči vrši se putem check boxa pa ukoliko označite više omiljenih reči istovremeno i zatim ih pošaljete, one će biti poslate sukcesivno onim redosledom, kojim su i sortirane u listi na mobilnom telefonu, bez obzira kojim su redosledom označeni. Program podržava mIRC boje, a takođe može da prikazuje i vreme kada je neka poruka na kanalu poslata. Merenje utrošenog internet protoka je veoma dobra opcija koju ovaj program poseduje te stalno imate uvid u svoju potrošnju. Imajući u vidu da se radi samo o prenosu teksta, utrošeni protok biće veoma mali. Kombinacijom tastera „#” i „5” možete da zaključate tastaturu telefona bez potrebe da napuštate program. jmIRC podržava UTF-8 enkodiranje znakova pa bez ikakvih problema možete da pišete i maternjim jezikom, naravno, ukoliko telefon ima podršku za tako nešto.

Slika 1 jmIRC pokrenut na mobilnom telefonu Sony Ericsson K330

Nekada se desi da program ne može da isprati frekvenciju poruka na kanalu pa dođe do malog kašnjenja. Veoma retko se prekine komunikacija programa sa IRC serverom iznenada, nakon čega je samo potrebno ponovo se povezati. Imajući u vidu ove nedostatke, jmIRC se ne može koristiti kao primarni IRC klijent, ali je zbog mogućnosti bežičnog pristupa IRC-u veoma koristan u trenucima kada nismo za kompjuterom pa ga preporučujemo svima.

Korisni linkovi:

http://sr.wikipedia.org/wiki/IRC
http://jmirc.sourceforge.net/

Hardver

Arduino kontroler (4. deo)

Autor: Stefan Nožinić

U prethodnim brojevima smo opisali šta je Arduino, kako se koristi i dali smo neke njegove karakteristike. U ovom broju nastavljamo i daćemo uvid u to šta je PWM (engl. Pulse With Modulation) i kako se on koristi.

Uvod

Zamislimo da imamo neki period kroz koji se pošalje jedan signal na neku komponentu. Ako bismo za polovinu tog perioda poslali signal od 5 [V] a zatim signal od 0 [V], uređaj bi to smatrao kao signal od 2.5 [V]. Ovo i jeste princip rada PWM-a. Poenta je da se signal smanji time što se digitalna jedinica neće poslati tokom celog perioda već samo tokom jednog njegovog dela. Takođe, bitno je napomenuti da frekvencija predajnika mora biti veća od frekvencije prijemnika. PWM se, takođe, može smatrati kao emulacija analognog izlaza.

Arduino i PWM

Kao što smo već napomenuli u jednom od prethodnih brojeva, Arduino ima pinove prilagođene za rad sa PWM-om. Pin se softverski podesi kao izlazni korišćenjem funkcije pinMode(…) a onda se podešava nivo signala na određenu vrednost korišćenjem funkcije analogWrite(…). Funkcija analogWrite(…) kao parametre traži pin na koji treba da pošalje signal i vrednost 0 - 255 koja određuje nivo signala.

LED blur

Sada kad znamo šta je PWM i čemu služi, možemo da napravimo naš naredni projekat. Nećemo u ovom projektu dodati nešto novo na stari, samo ćemo ga poboljšati da se LED polako uključuje i isključuje i da to radi postepeno.

Od hardverskih komponenti nam treba Arduino i LED dioda.

Povezivanje:

Povežite neki pin koji ima PWM izlaz (recimo pin 3) na otpornik.

Drugi kraj otpornika vežite na + diode (anoda).

Katodu vežite za GND pin na Arduino.

Algoritam:

Napravimo 2 globalne promenljive, jednu boolean a drugu integer, prva promenljiva čuva stanje (da li treba da se spušta ili podiže nivo signala) dok druga čuva trenutni nivo signala.

U setup() funkciji inicijalizujemo pin 3 (ili neki drugi koji ste izabrali) kao izlazni pin.

U loop() funkciji na osnovu stanja povećavamo odnosno smanjujemo nivo i šaljemo ga na pin 3 putem funkcije analogWrite(…).

Sačekamo određeni period (5[ms] u primeru).

Kôd:

bool inc = true;
int lvl = 0;

void setup()
{
  pinMode(13, OUTPUT);
}

void loop()
{
  if (lvl>=255)
  {
    lvl = 255;
    inc = false;
  }
  if (lvl <= 0) {
  lvl = 0;
  inc = true;
}
if (inc)lvl++;
else lvl--;
analogWrite(3, lvl);
delay(5);
}

Šta dalje?

U narednom broju ćemo opisati princip rada tastera i kombinovaćemo stečena znanja da napravimo još zanimljiviju stvar.

Do čitanja!