Реч уредника

Нова година и нови циљеви

За Нову годину пожелели смо себи бољу читаност. Конкретније, поставили смо себи следећи циљ: 5000 преузимања часописа месечно. Цифра није мала, али није недостижна.

Конкретно, до сада, нулти број је преузет у 3660 примерака. Не верујемо да је много људи овај број преузело више пута, па да је због тога ово број рекордне читаности. Приметили смо да имамо 1600 редовних читалаца који сваки број скину у првих пар дана по објављивању и још толико повремених који када сврате на наше странице, са времена на време, поскидају све бројеве у назад које нису још читали. Aкo рачунамо на обе групације, нама треба 1500 нових читалаца и досегнућемо задати циљ.

Важност досезања овог циља је вишеструка. Првенствено ћемо тиме испунити основну намену часописа, ширења идеје слободног софтвера. Као друго, биће то показатељ квалитета часописа. Као треће 5000 читалаца је сасвим пристојна цифра којом можемо да се поносимо. Чак и некомерцијални часопис који прати толико читалаца може да има значајан утицај, ма где да се појави. Са растом утицаја и угледа, отвара се више могућности за ширење FLOSS идеје.

Овом приликом се јавно захваљујемо свим волонтерима који су нам се јавили на конкурс и придружили се ЛиБРЕ! тиму. Захваљујући њима, лакше ћемо објављивати нове бројеве часописа и верујемо да ћемо бити квалитетнији. Са квалитетом и још бољом рекламом, резултат сигурно неће изостати.

Конкурс је и даље отворен. Нагласак је сада на новим ауторима али и други профили су добродошли. Такође позивамо све који имају искуство у маркетингу да нам се придруже и помогну у промовисању часописа.

Од овог броја отварамо нове теме, то јест, представљамо линукс оперативне системе за напредније кориснике, ArchLinux и BackTrack. Ово не значи да ћемо сада занемарити почетнике, напротив, али не желимо да будемо досадни и одбијемо напредније кориснике јер они су окосница ауторског тима часописа. Надамо се да ћемо наћи прави баланс између броја текстова за напредне кориснике и за почетнике јер је то кључ успеха часописа. Без текстова за почетнике није могуће остварити основни циљ часописа а то је ширење FLOSS идеје а са, друге стране, без текстова за напредне кориснике немогуће је задржати већ постојеће читаоце.

Отварамо и рубрику „Хардвер“ где имамо намеру да представимо понашање уређаја у раду под слободним софтвером (у овом броју причамо о микроконтролерима) и функционисање слободног софтвера на новим уређајима. Овом приликом позивамо ауторе који имају приступ неком новом таблету, нетбуку, лаптопу или десктопу са инсталираним слободним оперативним системом да нама и нашим читаоцима пренесу своја искуства. Своје текстове можете послати на нашу, већ познату адресу, libre@lugons.org .

До читања
ЛиБРЕ! тим

ЛиБРЕ! вести

Blender 2.65
10. децембар

Објављена нова верзија Blender-a која доноси више од 200 исправљених багова. Представљена је као најстабилније издање Blender-a у верзијама 2.6x.

Користан линк:
http://www.blender.org/development/release-logs/blender-265/

***

PC-BSD 9.1
18. децембар

Званично је представљено ново издање PC-BSD под верзијом 9.1. Ово издање доноси нове могућности и побољшања функције овог оперативног система.

Користан линк:
http://blog.pcbsd.org/2012/12/pc-bsd-9-1-now-available/

***

Steam за линукс
19. децембар

Бета верзија Steam-a за линукс од сада је доступна свим корисницима Steam-a.

Користан линк:
http://store.steampowered.com/news/9638/

***

Linux Unreal Engine 3
20. децембар

Прва нативна, комерцијална линукс игра која користи Unreal Engine 3 је објављена данас. Ради се о акционој RGP игри Dungeon Defenders.

Користан линк:
http://www.engadget.com/2012/12/20/dungeon-defenders-ue3-linux/

***

Mint 14 „Nadia“ Xfce
21-23. децембар

Објављене верзије Mint-a 14 „Nadia“ са Xfce и KDE радним графичким окружењима. Нове верзије доносе нова побољшања и исправке грешака из претходних верзија.

Користан линк:
http://blog.linuxmint.com/?p=2263
http://blog.linuxmint.com/?p=2271

***

LibreOffice
26. децембар

„The Document Foundation“ која стоји иза LibreOffice-a је у свом годишњем извештају објавила да је у 2012. години LibreOffice пакет канцеларијских програма преузет 15 милиона пута.

Користан линк:
http://blog.documentfoundation.org/2012/12/26/tdf-in-2012-a-summary/

***

FSF кампања против UEFI Secure Boot-a
27. децембар

Free Software Foundation је покренула кампању против ограничених boot система у виду петиција и донација. Њихов слоган је: „Покрените се за своју слободу инсталирањем бесплатног софтвера“. Многе организације су пружилe своју подршку овој кампањи.

Користан линк:
https://www.fsf.org/campaigns/secure-boot-vs-restricted-boot/2012-appeal

***

OUYA конзола
28. децембар

Кренула је испорука 1200 OUYA конзола намењених програмерима. Овo су ране верзије OUYA конзоле које ће програмери користити за развијање игрица.

Користан линк:
http://www.ouya.tv/its-open-season/

***

Убунту за мобилне телефоне
2. јануар

Canonical најавио издање Убунтуа за „паметне“ телефоне. Први телефони покретани Ubuntu-ом требало би да се појаве почетком 2014. године.

Користан линк:
http://www.ubuntu.com/devices/phone

***

Open Mandriva асоцијација
3. јануар

У Француској код надлежних органа регистрована је Open Mandriva асоцијација. Циљ Асоцијације је стварање, побољшање, промовисање и дистрибуирање слободног софтвера и отвореног кода генерално.

Користан линк:
http://blog.mandrivalinux.org/2013/01/openmandriva-is-officially-incorporated/

***

CES & Ubuntu phone
7. јануар

На CES-у представљен Ubuntu OS за мобилне телефоне

Користан линк:
http://www.pcper.com/news/Mobile/CES-2013-Canonical-Shows-Ubuntu-OS-Smartphones
http://www.jonobacon.org/2013/01/13/ubuntu-at-ces/

***

Valve-ов Steam Box
8. јануар

У интервјуу за The Verge, извршни директор Valve-a Гејб Њуел, потврдио је да ће њихов Steam Box бити базиран на линукс оперативном систему.

Користан линк:
http://www.theverge.com/2013/1/8/3852144/gabe-newell-interview-steam-box-future-of-gaming

***

Red Hat Enterprise Linux 5.9
8. јануар

Red Hat је објавио нову надоградњу Red Hat Enterprise Linux 5 које носи ознаку 5.9. Ново издање доноси исправљене грешке и неке новине у односу на претходно издање.

Користан линк:
https://www.redhat.com/about/news/press-archive/2013/1/red-hat-announces-general-availability-of-red-hat-enterprise-linux-5-9

***

Акција Ubuntu ЛоЗе Србије и System 76
12. јануар

System 76 ће Ubuntu заједницу Србије снабдевати промотивним материјалом у виду налепница које ће бити дељене свим заинтересованим домаћим љубитељима Ubuntu оперативног система и линукса.

Користан линк:
http://www.ubuntu-rs.org/akcija-ubuntu-loze-srbije-i-system-76/

***

LUGoNS BarCamp No2
13.јануар

Најављено је одржавање LUGoNS BarCamp No2 за 23. март 2013. Уједно, LUGoNS позива све заинтересоване да пошаљу своје радове до 01. марта 2013. године.

Користан линк:
https://events.lugons.org/?p=657

***

Fedora 18
15. јануар

Доступна је за преузимање Fedora 18 под кодним именом „Spherical Cow“. Fedora 18 долази са GNOME 3.6 као подразумеваним радним окружењем и новим измењеним Anakonda instaler-ом.

Користан линк:
https://fedoraproject.org/wiki/F18_release_announcement

***

Wikipedia
15. јануар

Wikipedia данас слави 12 година постојања. Џими Вејлс и Лери Сангер су 15. јануара 2001. године покренули ову бесплатну слободну енциклопедију знања.

Користан линк:
http://blog.wikimedia.rs/?p=83

***

AMD Catalyst 13.1
16. јануар

AMD је објавио нову верзију управљачких програма за своје графичке картице.

Користан линк:
http://support.amd.com/us/kbarticles/Pages/AMDCatalyst131ProprietaryLinuxGraphicsDriverReleaseNotes.aspx

Пулс слободе

Конгрес 29C3: NOT MY DEPARTMENT

December 27th to 30th, 2012,
Congress Center Hamburg,
Hamburg,
Germany

Прошле, 2012. године, чланови LUGoNS тима су присуствовали 28C3 конгресу. 29C3 је овог пута одржан у Хамбургу, у истом месту где је основан и први пут одржан CCC конгрес 1984. године. CCC (Computer Chaos Club - http://www.ccc.de/ ) се тиме вратио својим „коренима“. Коначно више нема гужве и проблема са простором. Конгресни центар је огроман, тако да је требало времена научити где се шта налази. На конгресу је било око 6000 људи. Морамо признати да нам се локација веома свидела. Садржај конгреса се може пронаћи на интернету на http://events.ccc.de/congress/2012/Fahrplan/.

Кратко ћу поменути пар предавања и радионица којима смо присуствовали како бисмо се упознали са програмом који нуди конгрес:

Enemies of the State: What Happens When Telling the Truth about Secret US Government Power Becomes a Crime. Уживо гледате троје људи, који су, користећи законом дозвољена средства, указали на илегалне државне активности и после доживели шиканирања, малтретирања, претње, уцене и покушаје понижавања у сопственој земљи, којy су више пута поменули под именом Surveilance State. Да се најежиш! Делује као прави холивудски филм с темом „теорија завере“, само уживо.

Hacking Cisco Phones. Уживо одгледате како је коришћењем једног ситног пропуста Cisco телефон постао машина која снима сваки ваш разговор. Хакер који је ово урадио је обавестио Cisco и фирма је издала закрпу али… На крају предавања, телефон је поклоњен момку из публике, који је објаснио зашто Cisco „закрпа“ у ствари и није решење, што доводи до питања да ли је права закрпа у ствари нежељена опција у Cisco уређајима који се налазе у многим владама света.

EveryCook. Oво је презентација о томе како уз помоћ контролера, експрес лонца и php скрипти можете кувати. Међутим, главно одушевљење је када на ваше очи (а и уши) доживите да експрес лонац пропишти, због, врло вероватно, мањкавости у коду. Ал' што је касније лепо мирисало!

Hackers As A High-Risk Population. Интересантна презентација о психоанализи хакера. Врло необична девојка, која живи на улицама Сан Франциска има своју радионицу и вози мотор, објавила је студију о томе да бити хакер значи имати изузетан дар и да тако нешто не треба осуђивати као асоцијални вид понашања. Наравно, аплауз није изостао.

Safecast: DIY and citizen-sensing of radiation. Овде је приказано kако су Јапанци уз помоћ њихових хакера и Arduino уређаја и телефона са GPS навигацијом направили уређаје за мерење радиоактивности. Такође, учесници су на најдетаљнији могући начин обавештени о стању радијације и о томе како се у реалном времену те информације освежавају на интернету.

Writing a Thumbdrive from Scratch. Легенда међу хакерима Travis Goodspeed сео је и анализирао USB протокол и комуникацију USB disc-a са рачунаром. Уз „мало“ памети, направио је контролер (Facedancer), који може да „зна“ да ли је USB disc прикључен на „свој“ рачунар или је прикључен на рачунар неког чике из „државне службе“ па му тако и шаље податке у случају да чика тражи податке на вашем личном или интимном делу рачунара. Ову легенду смо имали прилике и упознати а као своју посетницу дао је штампану плочицу Facedancer-а.

Фантастична радионица где са легендом, Mitch-ом Аltmann-ом, учите лемити и правити свој мали arduino клон, који можете повезати на рачунар и сами даље програмирати. За ову радионицу, идеја је била направити TV-B-gone уређај, који омогућава гашење 10 најшире распрострањених произвођача телевизора, који ионако служе као преносиоци сцена ужаса, манипулације и перверзије. Уређај који заиста вреди имати.

Захваљујући радионици о hackerspace-овима представили смо и LUGoNS. Успоставили смо контакте са представницима hackerspace-ова из Бугарске (који су изразили несебичну жељу да нам помогну око организације BalCCon-a), Мађарске, Румуније, Естоније, Македоније, Словеније, те екипе из Noisebridge-a (Сан Франциско) и наравно Немачке.

Конгрес је имао 22 Gbit конекцију а бежични интернет је био покривен са 70 приступних тачака. За мрежне компоненте коришћен је Juniper а за wlan Cisco.

Надгледање у Русији и бившим републикама СССР, екстракција криптогафских кључева сa smart картица. Све је то било за уживо видети и доживети! Најбољи часови су били увече у ресторану, где сте могли упознати оне који самоиницијативно уче јапански (поред немачког, енглеског, француског и холандског), те оне који дају штампане плочице као визитке или новчаницу од два долара зато што сте ви њима дали Теслу од 100 динара а све то, не уз алкохол и ужасавајуће разарајућу псеудомузику, него уз Club Mate и футуристичке звуке коју прате светлосни ефекти са уређаја који нису купљени зарад показивања фирмираних етикета, него их покреће електроника из кућне радиности и дух слободне памети.

Сва предавања са 29C3 налазе се online и могу се слободно преузети са ftp сервера Универзитета Mannheim на адреси: http://mirror.informatik.uni-mannheim.de/pub/ccc/29C3/.

Jelena, BobuS i milobit

Најава: LUGoNS BarCamp No 2

Шта је BarCamp?

BarCamp (често: unconference) је скуп корисника са јавним радионицама и предавањима, њихов садржај и процес су развијени од стране учесника на почетку самог састанка а разрађују се у даљем току. BarCamp служи да се размењују идеје, дискутује, учи и ствара а производ тог рада може већ делимично да се види крајем ове манифестације и да покаже конкретне резултате (на пример заједничке програмске радионице).

Историјат

Име BarCamp је алузија на низ догађаја које је организовао Tim O’Reilly а који су се названи FooCamp. Одабрани појединци (Friends of O’Reilly) састајали би се ради међусобне размене искуства а остајали би и да преспавају (кампују). Учесници на FooCamp-у могли су да дођу само на позив од стране O’Reilly-а. На Barcamp се долази без позива и може да учествује свако.

Први Barcamp одржан је у Palo Altu (Калифорнија) од 19-21. августа 2005. године, у просторијама фирме Socialtext и био је организован за мање од недељу дана, од концепта па до самог догађаја. На њему је учествовало око 200 људи. После тога BarCamp-ови се организују у преко 350 градова широм света, Северној Америци, Јужној Америци, Африци, Европи, Блиском Истоку, Аустралији и Азији.

Поводом обележавања прве годишњице BarCamp-а, BarCampEarth одржан је истовремено на више локација у свету од 25-27. августа 2006. године. Обележавањем друге годишњице, BarCampBlock одржан је у Palo Altu на оригиналној локацији у радијусу од преко три блока од 18-19. августа 2007. године а на њему је присуствовало преко 800 људи.

Највећи забележени BarCamp догодио се у фебруару 2011. године, са преко 4700 регистрованих учесника у Jangon-у, Mijanmar (Burma). Претходне године (јануар 2010) BarCamp Jangon привукао је преко 2700 учесника (регистарованих учесника).

LUGoNS BarCamp

Први LUGoNS BarCamp одржан је 01. децембра 2012. године у Новом Саду у хотелу Аурора. Сам циљ овог првог окупљања је био да пробуди и анимира помало уснулу заједницу и да врати динамику дешавања у Новом Саду. Све заједнице из окружења су више него добродошле. Надамо се да ће нас бити у што већем броју. Следећи LUGoNS BarCamp, други по реду, биће одржан 23. марта 2013. године такође у Новом Саду. Сви заинтересовани су позвани да пријаве своја предавања а то могу да учине на следећој локацији: https://events.lugons.org/?p=657

Области из којих можете да се пријавите су:

Слободан софтвер

Занимљив хардвер

Хакерски закони

Сигурносне ноћне море

Анонимност и приватност на интернету

Deep Web

Социјалне мреже

Социјални инжењеринг

Хаковање мобилних уређаја

Clouds – хаковање, разбијање и неочекивано коришћење

DPI (deep packet inspection)

Мрежа и мрежна неутралност - власништво, цензура, надмудривање и политика „de facto” стандарда

Програмирање и програмски језици

FLOSS пројекти: Webserveri.info

Аутори: Златан Васовић, Милутин Гавриловић

Webserveri.info је пројекат отвореног кода базиран на ефикасној „live“ подршци. Наша заједница представља скуп људи, који имају слична интересовања, те с великим ентузијазмом и марљивим радом промовишу отворени код. Људи који раде на овом пројекту нису само из Србије, већ из читавог региона и шире.

Динамична страна наше интернет странице је наш форум, који је између осталог и извор знања а он се налази на адреси http://webserveri.info/forum. Може се рећи да наш форум није само обичaн форум, већ форум, wiki и blog у једном.

Заједницу су основали Милутин Гавриловић (hightech) и Златан Васовић (ZDroid) 9. новембра 2012. Касније је настао и развојни тим (Dev тим) који чине сви остали admin-и и модератори.

Неке од области, које заједница обухвата су: Unix, GNU/Linux, сервери, програмирање, графички дизајн, web развој и остали делови информационих технологија.

Наша идеја је да „обичном“ кориснику олакшамо и приближимо системе отвореног кода, као и да понудимо подршку у ономе што је нама јача страна.

Као што и само име наше интернет странице каже, претежно стављамо акценат на сервере и њихову имплементацију у системе отвореног кода.

Битно је рећи и да је цела web презентација рађена од нуле. Само је форум phpBB.

Једна од наших активности је подршка FSF-овој кампањи против Secure Boot-а - http://www.fsf.org/campaigns/secure-boot-vs-restricted-boot/statement.

Све актуелне теме које су (FL)OSS типа, могу се, такође, наћи и на нашем форуму.

Пројекти

Ми имамо више пројеката међу којима су web пројекти најпопуларнији.

Неки од web пројеката су ng1np и nginZ - web site engine-и. Можете наћи неке пројекте унутар њих, на пример ZDM - CLI шаблон за web странице. Написани су у PHP-у, HTML-у и CSS-у заједно. Неки делови могу бити написани у JavaScript-у.

Направили смо и више IRC ботова (програмски роботи посебно писани за потребе IRC kanala), као на пример Nerazumni и XDroid. Они су углавном написани у Python-у. C и LISP се имплементирају у ботове ради виртуелне интелигенције (VI).

Неке од пројеката можете наћи на GitHub-у а други ће бити објављени ускоро на нашем GitHub профилу (тиму) или профилу неког од чланова.

https://github.com/ZDroid/nginZ
https://github.com/ZDroid/XDroid

Експерименти

Имамо и web лабораторију која је тренутно затворена за „очи јавности“.

Занимљив „визуелно-кодни“ експеримент можете наћи на http://webserveri.info/?akcija=css3. Ради се о виртуелној учионици. CSS3 код је приказан како са развојне, тако и са визуелне стране.

Где нас можете наћи?

Уколико имате предлог/примедбу/проблем, можете нас контактирати на office@webserveri.info / zdroid@webserveri.info или дођите на наш IRC канал.

Twitter: https://twitter.com/webserveri
RSS: http://webserveri.info/rss/januar2013/rss.rss
IRC: irc.freenode.net #webserveri - webchat http://webchat.freenode.net/?channels=webserveri
GitHub tim: https://github.com/webserveri

Представљамо

ArchLinux 2013.01.04

Аутор: Дејан Маглов

Нова верзија GNU/Linux дистрибуције, верзија 2013.01.04, објављена је 4. јануара, како и сам њен број каже.

ArchLinux је у многим аспектима посебна дистрибуција GNU/Linux-a. Пројекат је независтан, то јест, он није базиран ни на једном већем пројекту, као што је Ubuntu базиран на Debian-у или Mint Linux на Ubuntu. Постојбина му је Канада. Подржан од стране FLOSS заједнице и заједнице корисника, што значи да заједница корисника помаже у решавању грешака. Први пут је објављен као верзија 0.1, са кодним именом Homer, 11.03.2002. године.

Од самог почетка га одликују:

једноставност и то не само са становишта програмера, него и са становишта корисника;

„чистоћа“ кода;

минимализам.

Оно што издваја ArchLinux, у односу на све друге дистрибуције GNU/Linux-a, јесте његов менаџер пакета, Pacman. Pacman је акроним од речи package и manager али и алудира на познатог малог јунака аркадних игрица Pacman-a. Попут малог жутог ждеравца, овај пакет менаџер са лакоћом „гута” припремљене пакете програма и успешно (on the fly) решава све међузависности и евентуалне конфликте.

Управо је Pacman „кривац” што ArchLinux уопште постоји. Наиме, читава дистрибуција формирана је око овог фантастичног alata.

Следећа битна карактеристика ArchLinux-a је његов rolling release model (rolling update). Ово није уобичајен модел надоградње (обнављања) верзија. Ово подразумева континуирани развој програмског система за разлику од већине дистрибуција које периодично избацују нове верзије које се морају реинсталирати или надоградити на постојећу верзију. Код ArchLinux-a је довољно с времена на време обновити постојеће програмске пакете новијим верзијама из званичних складишта. Овај модел надоградње држи ArchLinux и сав инсталирани програм на најновијој верзији (Bleeding edge), који понекад може да буде рискантан јер је недовољно тестиран и понекад, али ретко, нестабилан.

ArchLinux верзије прате ритам реализације GNU/Linux кернела (језгра), што значи да имамо нову верзију ArchLinux-а на свака 3-4 месеца. То је један од разлога што ArchLinux верзије више немају кодно име него само датум објављивања.

Намена

ArchLinux дистрибуција намењена је напредним корисницима GNU/Linux-a. Могло би се рећи да је то једна од дистрибуција која је идеална за наставак учења GNU/Linux-a. Након почетних корака у GNU/Linux-у, направљених у Ubuntu-у или Linux Mint-у, већина радозналих корисника ће пожелети још више контроле над својим системом. ArchLinux је једна од дистрибуција која то дефинитивно омогућава и то са релативно мало муке.

Кориснисници Ubuntu-а или Mint-a не морају годинама да покрену терминал и напишу неку наредбу у терминалу јер све то могу да ураде преко графичког окружења и помоћних графичких utility програма.

ArchLinux је управо оно што замишљају просечни, мање упућени, корисници - „прави линукс“ = терминал, терминал и само терминал.

Са друге стране, могло би се рећи да је ArchLinux оперативни систем који се гради по принципу „уради сам“.

Потребно предзнање за успешно коришћење ArchLinux-а

Гесло којег се ArchLinux придржава је KISS (Keep It Simple, Stupid), у преводу „Не компликуј, глупане!“. Зато га и одликује изузетна једноставност, што омогућава и онима који нису „експерти“ да користе успешно ову дистрибуцију.

ArchLinux је једна од најбоље документованих GNU/Linux дистрибуција на интернету, што додатно поједностављује његово коришћење. Ова документација је толико детаљно написана да скоро потпуни почетник може да инсталира основну поставку ArchLinux-а пратећи је дословце, корак по корак. Када се заврши са основном инсталацијом, корисник добија само солидну базу за даљу надоградњу система. Тек тада корисник мора да искористи своје искуство и ArchLinux претвори у систем по својој мери. Само од корисника зависи да ли ће од основе ArchLinux-а надоградити на сервер, десктоп или нешто треће.

Да се сликовито изразимо, ArchLinux је као LEGO слагалица, која од свог корисника захтева да само препозна коцкице које су њему потребне, а он ће му помоћи да те коцкице поређа у „савршен“ систем. Наравно, „савршен“ је условно. Савршен је за тог корисника, јер је добио оно што је тражио.

Инсталација основног система

Инсталација ArchLinux-а је у нашим условима најлакша sa „живог“ CD-а (bootable USB-а). ISO слика овог CD-а се може преузети са званичних страница ArchLinux-а. Величина слике је 516MB и садржи обе варијанте ArchLinux-а: 32-битну и 64-битну. Намењена је за x86 архитектуру процесора почевши од Pentium II до најновијих процесора.

Мање искусни корисници GNU/Linux-a ће можда бити изненађени што ће након покретања живог ArchLinux-a добити само конзолу и биће у њу улоговани као root корисник. Основни (базни) ArchLinux систем нема графичко окружење као већина живих система других дистрибуција. Управо исто то ће корисник добити и након инсталације основног система на тврди диск. Топло се препоручује, чак и искуснијим корисницима, да добро проуче ArchLinux документацију пре саме инсталације, због неких специфичности ове дистрибуције. Мање искуснима се препоручује да одштампају упутство за инсталацију или га прате на неком другом рачунару или сличном уређају.

Инсталирана основа ArchLinux-а је сасвим функционални, минималистички и флексибилни оперативни систем. Одликује га једноставност, мала потрошња хардверских ресурса и брзина. Као такав, идеална је основа за даљу надоградњу.

Надоградња ArchLinux-а

Надоградња ArchLinux-а је врло једноставна захваљујући Pacman-у и врло богатом складишту припремљених бинарних пакета програма из свих области примене рачунара. ArchLinux тим и бројна заједница окупљена око овог пројекта редовно одржавају складишта са преко 10.000 наслова распоређених у 5 главних складишта:

Current - садржи све основне програмске пакете за потпуну инсталацију система,

Extra - садржи програмске пакете који нису неопходни, али су добри додатни (utility) програми,

Unstable - садржи пакете програма који су још увек у развоју или нису званично подржани,

Testing - садржи пакете који могу да проузрокују проблеме или још увек чекају на извештаје грешака (енгл. bug),

Community - садржи пакете који су произведени од стране корисника ArchLinux-а, често су то бинарни пакети из AUR-а.

Ако ни ово није довољно, постоји и велика база упутстава како компајлирати и инсталирати додатне програме из изворног кода. Ово складиште се назива AUR (Arch User Repository - складиште ArchLinux корисника). Ова упутства су у ствари текстуалне PKGBUILD датотеке са кодом за комплетну израду пакета помоћу MAKEPKG команде. У пракси је довољно употребити наредбу $ yaourt -S [ime PKGBUILD datoteke] и на основу PKGBUILD датотеке, програм ће се компајлирати из изворног кода и аутоматски инсталирати. У току ове операције је могуће и мењати код у PKGBUILD датотеци у зависности од сопствених потреба.

Овакво богатство могућности надоградње корисника ставља на слатке „муке“ избора и унапређења oвог система. Стога је врло проблематично рећи које графичко окружење може да има ArchLinux, јер може да има било које до сада познато графичко окружење и менаџер прозора, то зависи само од корисника. Иста ситуација је и са подразумеваним програмима. ArchLinux може бити надограђен са свим могућим серверским технологијама али исто тако и на раскошни десктоп или на строго профилисану машину која ће обављати само једну битну функцију.

Закључак

ArchLinux је зрео пројекат који постоји већ 10 година. Добра концепција ове дистрибуције GNU/Linux-a довела га је у првих 10 најпопуларнијих дистрибуција GNU/Linux-а, иако је намењен само напреднијим корисницима. Стабилна и активна заједница корисника окупљена око овог пројекта гарантује му стабилну будућност.

Надамо се да смо овим текстом заинтересовали наше читаоце за ову, хвале вредну, дистрибуцију. Овог пута смо избегли да се бавимо статистичким подацима: колико тачно у бројкама основна инсталација заузима меморије, колико брзо реагује, брзина покретања, гашења система и слично. Нисмо испробали ни крајње границе ове дистрибуције, на пример: да ли стварно може да се инсталира на скромну Pentium II машину. Нешто од овог ћемо оставити за неки други пут.

Корисни линкови:
Wikipedia: http://sr.wikipedia.org/wiki/Ar%C4%8D

ArchLinux sajt: https://www.archlinux.org/
Download: https://www.archlinux.org/download/
ArchLinux wiki: https://wiki.archlinux.org/index.php/Main_Page_ %28%D0%A1%D1%80%D0%BF%D1%81%D0%BA%D0%B8%29
Упутство за инсталацију: https://wiki.archlinux.org/index.php/Installation_Guide

Backtrack 5 intro

Аутор: Владимир Цицовић

BackTrack је дистрибуција GNU/Linux оперативног система намењена истраживању рачунарске сигурности. Постоји већ 7 година и за то време преузето је 5 милиона копија. То је open source оперативни систем који изграђује заједница (сигурносни стручњаци али и „обични“ корисници GNU/Linux дистрибуција).

Као таква, обједињује скуп корисних алата и програма за прибављање, анализу и употребу података релевантних за безбедност система. BackTrack је GNU/Linux дистрибуција базирана на Ubuntu, односно Debian-у, намењена раду у области IT сигурности, првенствено за пенетрацијска тестирања, те дигиталну форензику. Базирати дистрибуцију на Debian пакетима је врло захвално због подршке заједнице и доступности пакета. BackTrack долази са KDE, Fluxbox и Gnome графичким окружењима.

BackTrack је настао спајањем Auditor Security Linux-a (дело аутора Max Moser’s) са WHAX (базиран на Slax-у). Прва верзија је била доступна већ почетком 2006. године (тачније 5. фебуара 2006. године - верзија BackTrack v.1.0 Beta). Подржане платформе су: x86, x86_64, ARM.

BackTrack поседује колекцију алата које је могуће једноставно ажурирати и проширивати преузимањем из online складишта. Заједница планира да ова дистрибуција остане „open source“ дистрибуција, захваљујући величини саме те заједнице.

Ова линукс дистрибуција је веома популарна међу професионалним пенетрацијским тестерима, владиним агенцијама као и ентузијастима на пољу информатичке сигурности. Један од најчешће употребљаваних алата ове дистрибуције је Metasploit - дело хакера HD Moore-а.

Metasploit (плаћена верзија) испуњава стандард PCI DSS. Иначе пенетрацијски тестови укључују неколико корака а то су:

Reconnaissance

Scanning and Enumeration

Gaining and Maintaining Access

Covering Tracks

Постоји 12 категорија за алате које BackTrack покрива:

Information gathering

Vulnerability assessment

Exploitation tools

Privilege escalation

Maintaining access

Reverse engineering

RFID tools

Stress testing

Forensics

Reporting tools

Services

Miscellaneous

За сваки овај корак, BackTrack дистрибуција има одређени алат. Неки од алата су:

John The Ripper

Nmap

Nessus

Ettercap

Wireshark

Hydra

Aircrack-ng

OWASP Mantra Security Framework

Metasploit

Велика колекција јавних exploit-a (exploit-db)

Тренутна верзија је BackTrack 5 rc3, која је објављена 13. aвгуста 2012. године.

Site: http://www.backtrack-linux.org/

Како да?

Мала школа: Scribus 1.4 (8. део): 
Форматирање текста 2. део

Аутор: Дејан Маглов

У прошлим наставцима мале школе увозили смо текст из HTML или ODT датотека, кориговали увезене формате (стилове) параграфа, научили Scribus које фонтове да користи за увезени текст и сад наш увезени текст већ подсећа на оригинал али не у потпуности, нарочито текст увезен из HTML датотека одбија да у старту примени формате параграфа који је увезао. Практично читав текст је форматиран само са подразумеваним (default) форматом параграфа. На нама је сада да применимо прави формат на сваком параграфу а при томе треба да пазимо да не редефинишемо формате који су примењени на поједине речи унутар параграфа.

Text Editor

Постоје две врсте грешака које се могу појавити у увезеном тексту:

Формати речи су примењени на правим местима у параграфу али формат параграфа није,

Део увезеног формата параграфа се применио као формат речи а сам формат параграфа није примењен.

У првом случају желимо да задржимо формат речи, то јест, на пример да италик речи у параграфу остану италик без обзира на остатак текста. На остатак текста желимо да применимо формат параграфа који није аутоматски примењен. У другом случају не желимо да задржимо формат речи који је само делимично примењен формат параграфа. У том другом случају редефинисаћемо примењене формате речи и уместо њих применити формат параграфа на читав параграф.

Шта је заправо примењено, то јест, који су формати параграфа примењени на увезени текст најбоље се види у едитору текста (CTRL+T) слика 1.

Слика 1: Text Editor

Поред сваког параграфа, у левој колони едитора су наведени називи формата који је примењен на том параграфу. Кликом на тај назив отвара се избор свих дефинисаних формата параграфа. Избор формата на том месту примениће формат на цели параграф и редефинисаће формате појединих речи. На овај начин се исправља друга грешка коју смо навели претходно а ако желимо да задржимо формате речи, морамо да користимо падајућу листу параграф формата из линија алата (слика 2).

Слика 2: Падајући избор параграф стилова

Ако нам треба да дефинишемо исти формат параграфа на више узастопних параграфа, једноставно треба означити текст тих параграфа и изабрати формат из падајућег избора формата параграфа.

Напомена: Текст едитор није типа „што видиш то ћеш и добити“ па се мора са времена на време проверити резултат у текст оквиру ван едитора. Да не бисте излазили из едитора, само примените учињене промене на текст оквир кликом на //Update Text Frame// у линији алата и проверите резултат.

Проблем настаје ако нам треба да редефинишемо формат више параграфа без чувања формата речи. Ово није лако урадити у текст едитору. Морали бисмо један по један параграф редефинисати мењањем формата у левој колони. Много је лакше изаћи из текст едитора и на лицу места, у текст оквиру, означити текст. Помоћу Properties прозора у секцији Text → Paragraph Style заменити формат жељеним на том месту. На истом месту у Properties прозору могуће је мењати и формат речи ако смо га дефинисали, једноставним означавањем речи и применом Character Style-a.

Ова два начина примене формата параграфа у текст едитору су једине збуњујуће акције за почетнике у Scribus-у. Сви остали алати су јасни и резултати њиховог деловања су тачно онакви каквим их корисник и очекује. Због тога се више не бисмо задржавали на детаљном објашњавању свих функција текст едитора.

Имамо још један важан посао у форматирању текста.

Хифенација (прелом речи)

Већ смо спомињали хифенацију приликом подешавања на старту креирања документа. Рекли смо да постоји аутоматска хифенација за српски латинични текст ако се подеси да је језик Croatian. Међутим, ово је права прилика да упозоримо корисника да ова аутоматика није баш граматички исправна. У задње време, без обзира што постоји ова латинична хифенација, прелом речи радимо ручно.

За прелом ћемо користити Soft Hyphen (CTRL+SHIFT+-). Овај алат је идеалан за брзи ручни прелом. Његов рад не зависи ни од језика ни од било какве базе. Довољно је знати граматичка правила, поставити курсор на жељено место прелома речи и притиснути комбинацију тастера CTRL+SHIFT+-. Остало се ради само: провери се да ли постоји довољно простора за такав прелом речи. Ако постоји, прелама се реч и аутоматски се додаје цртица. Добра ствар је да се, уколико дође до накнадних промена у тексту које би онемогућиле овакав прелом речи, реч враћа у првобитно стање без цртице. Овако се добија већа контрола ове функције а ако се поткраде грешка, сами смо криви а не Scribus.

Додавање наслова

У нашем случају главни наслови чланака су знатно већи од остатка текста, осим тога, текст је у 2 колоне а ми не желимо да нам се наслов ломи у колоне, зато су наслови у посебном текст оквиру.

Да бисмо додали наслов не морамо скраћивати основни текст оквир са чланком. Једноставно нацртамо нови текст оквир преко постојећег у истом слоју (engl. layer). Отворимо прозор Properties (F2) и у секцији Shape кликнемо на Use Contour Line унутар подсекције Text Flow Around Frame. Ова акција ће натерати текст да се из основног текст оквира помери и више не заузима простор који је сада намењен за текст оквир наслова. Ми увек користимо контурну линију (Use Contour Line) , мада би исти резултат добили и коришћењем Use Frame Shape (склања текст са подручја које обухвата назначени предефинисани облик текст оквира а он може осим правоугаоника да буде круг, елипса, троугао, стрелица и тако даље) или Use Bounding Box (склања текст са подручја који обухвата правоугаоник који обухвата предефинисани облик текст оквира, без обзира да ли је он правоугаоник, круг, троугао, стрелица…). Контурна линија, ако се другачије не дефинише, прати облик основног облика текст оквира али даје могућност да се накнадно мења по потреби помоћу Properties → Shape → Edit… и потврђивањем Edit Countur Line унутар отвореног прозора едитора.

Остаје нам после тога само да упишемо наслов, да га увећамо и центрирамо по жељи. Сва та форматирања можемо урадити преко Properties прозора и његове секције Text.

Овом приликом скрећемо пажњу на подсекције Columns & Text Distances и Advanced Settings. Са првом подсекцијом можемо врло прецизно да позиционирамо текст у текст оквиру (слика 3).

Слика 3: Columns & Tekst Distances

Друга подсекција ће нам послужити да фино, прецизно подесимо сваки карактер и испишемо нешто на необичан начин, као на пример наш лого ЛиБРЕ! или лого LATEX-а без помоћи неког другог графичког програма.

Слика 4: Advanced Settings

Додатну декорацију текста вршимо из Properties → Text → Colour & Effects. Ова подсекција нам може послужити да променимо боју текста, додамо подвлачење текста, прецртавање текста, контурну линију или сенку.

Слика 5: Colour & Effects

За крај

Ово би било скоро све што се тиче уређивање текста. Једино је остало да сами експериментишете и верујемо да ћете доћи до спектакуларних резултата.

За наредне бројеве нам је остало да додамо оквире, табеле, илустрације и на крају да све то извеземо у PDF одговарајућег квалитета.

Наставиће се…

Ослобађање

Добро дошли на слободну територију - (4.део):
Програми за рад са фотографијама

Аутор: Далибор Богдановић

DigiKam

Слика 1: DigiKam

DigiKam је алтернатива за власничке програме које добијате уз Вашу дигиталну камеру. Намењен је KDE графичком окружењу али се, наравно, може користити и на другим графичким окружењима.

Помоћу њега се могу пребацивати фотографије из дигиталног фотоапарата у рачунар, могу се креирати фото-албуми, обрађивати фотографије, као и многе друге ствари.

Пошто се ради о једном програму који у себи садржи мноштво различитих целина, описаћемо само његове основне функције а Вама препуштамо да га детаљно истражите и испробате. Најважнији делови овог програма су:

Managing your Photos - управљање прегледом фотографија у различитим модовима;

The Image Editor - обрада фотографија помоћу многобројних алата и филтера;

The Camera Interface - овај мод има функцију власничких програма који добијате уз Вашу дигиталну камеру. У овом моду можете Ваше фотографије пребацивати са дигиталне камере у рачунар, додавати неке детаље на фотографијама, као и вршити подешавања на дигиталној камери;

Show Foto - мод у коме можете прегледати Ваше фотографије и ту такође постоје многобројне опције и подешавања.

Помоћу овог програма можете Ваше фотографије пребацивати у неке друге формате, како бисте могли да их прегледате или обрађујете на другим уређајима или у другим програмима.

Овај програм је доступан у програмским складиштима свих дистрибуција слободних оперативних система, подраземевано долази уз KDE графичко окружење а помоћу разних додатака могу се проширити његове функционалности.

Више информација о овом програму можете видети на званичној презентацији:
http://www.digikam.org/

Gwenview

Слика 2: Gwenview

Још један прегледач фотографија који долази уз KDE графичко окружење али је широко распрострањен и на другим окружењима. Овај програм је намењен првенствено простом прегледу фотографија, без неких гломазних функција и додатака.

Од основних функција при прегледу фотографија заступљене су: ротација, поглед у огледалу, мењање димензија фотографије и још неколико сличних функција.

Такође, помоћу овог програма се могу правити фото-албуми, фотографије се могу пребацивати са дигиталне камере у рачунар а могу се пребацивати постојеће фотографије у неке друге формате.

Помоћу додатка KIPI (KDE Image Plugin Interface), функције овог програма се могу додатно проширити.

И овај програм је доступан у програмским складиштима свих слободних оперативних система а више информација можете добити на званичној web презентацији:
http://gwenview.sourceforge.net/news

Darktable

Слика 3: Darktable

Још један програм који ће Вам помоћи приликом рада са фотографијама је Darktable. Помоћу њега ћете моћи не само да „развијете“ и организујете Ваше фотографије него и да вршите обраду истих.

При покретању овог програма дочекаће Вас мало другачије радно окружење у односу на оно класично, са традиционалним менијима. Радно окружење подељено је на три дела: лево и десно су менији са алатима а у средини је радни простор, чија организација зависи од тренутног режима у којем програм ради.

Овај програм поседује три режима рада:

Lighttable view - заснован је на принципу фотографског стола, на којем се врши избор фотографија са филма, погодним за даљу обраду;

Darkroom view - ово је уједно и главни режим овог програма и овде се врши обрада фотографија;

Camera tethering - режим који нам омогућава да директно са рачунара контролишемо фотоапарат и тиме добијамо тренутну синхронизацију управо снимљене фотографије на рачунар.

Програм поседује доста додатних plugin-ова помоћу којих се могу проширити могућности програма. Такође уз програм иде и веома обимна документација, коју је могуће преузети у облику PDF књиге са званичног сајта. Програм се налази у свим складиштима слободних оперативних система а више информација можете видети на званичној web презентацији:
http://www.darktable.org/

Rapid Photo Downloader

Слика 4: Rapid Photo Downloader

Програм који ће Вам помоћи да једноставно пребаците слике или видео снимке са Ваше дигиталне камере или неког другог уређаја а долази нам под називом Rapid Photo Downloader.

Када су слике у питању, осим уобичајених JPG, PNG, BMP подржава и велики број RAW формата (ARW, CR2, CRW, RAW, RW2), док у сфери видеа подржава формате AVI, MOV, MPEG, MPG, MP4, 3GP, M2T, MOD i TOD.

Програм се покреће аутоматски када се неки уређај прикључи на рачунар и корисника пита које од новопријављених уређаја жели да дода као извор материјала за преузимање.

Прозор програма је веома једноставан. На врху је део за избор материјала и одредишта са фотографије или видео снимка, као и избор акције између копирања и премештања датотека.

Средишњи а уједно и највећи део заузима простор за приказ свих слика и видео снимака, који се налазе на свим доступним уређајима. Овај програм је веома брз а такође је и доста стабилан. Једноставан је и веома услужан, тако да га препоручујемо за коришћење. Поседује веома обимну документацију и налази се у свим програмским складиштима слободних опертивних система а више информација можете добити на званичној web презентацији:
http://www.damonlynch.net/rapid/index.html

GIMP

Слика 5: GIMP

И за крај овог дела, оставили смо вероватно и најпопуларнији програм за рад са фотографијама, јединој правој некомерционалној алтернативи Adobe-овом Photoshop-у а долази нам под називом Gimp. Веома је заступљен, како на слободним, тако и на комерцијалним оперативним системима.

Својом функционалношћу успева да задовољи потребе просечног корисника а за оне који га добро познају погодан је и за професионалну употребу.

Подржава већину познатих и нашироко коришћених формата, попут уобичајених JPEG, GIF, PNG, TIFF, BMP, па чак и PS, PSD, SVG, PDF, EPS, JP2 и друге.

О овом програму је исписано већ доста страница и у једном од прошлих бројева дали смо детаљан приказ, тако да ћемо овде описати само неке новине.

Главна новина, која је у свим предходним верзијама по неким мишљењима била главни недостатак овог програма, јесте рад у једнопрозорском интерфејсу а који долази са верзијом 2.8.

Од новина издвајамо и неке нове алатке при обради фотографије, као што је on-canvas text, која нам доноси уређивање текста директно на платну без потребе за уносом текста преко посебног дијалога. Ту је још једна нова алатка за трансформацију слике, cage transform, која омогућава да обележимо површину коју желимо да изменимо а онда померањем кључних тачака на ободу „кавеза“ мењамо крајњи облик те површине.

Овај програм је доступан у свим складиштима слободних оперативних система, поседује веома обимну документацију а више информација потражите на званичној web презентацији:
http://www.gimp.org/

Интернет мреже и комуникације

Dark side of Internet

Аутор: Владимир Цицовић

Када је Асанж изјавио да су се тамне силе надвиле над интернетом, мислим да већини људи није била баш најјаснија ова изјава. Али кренимо редом.

Интернет је некада био истраживачка мрежа академских заједница. Комерцијализацијом интернета дошло је до појаве забавног садржаја, интернет трговине али и политичких деловања, организовања група људи, комуникације између два различита света и слично. Појавом свих аспеката човечанства (скоро свих) дошло је и до, да кажемо, злоупотребе интернета.

На почетку то је био класичан упад, cyber вандализам или понека крађа времена (dial-up). Свесни предности интернета, разне војно-безбедносне организације су почеле да истражују како се нови медији могу искористити за обрачун са непријатељима њихових држава. Тако је и почела милитаризација интернета. Ову појаву су помогли (без обзира на редослед) САД, Кина, Русија, Британија, Јужна Кореја, Северна Кореја као и многе друге.

Давне 2000. године група хакера је открила backdoor на windows 2000, сада познато као NSA KEY. Поента је била да је одређена група људи могла шпијунирати друге људе уз помоћ backdoor-а. Први доказ да интернет постаје „бојно поље” јесте појава Stuxnet вируса. Његова намена је била врло проста: требало је да уништи ирански нуклеарни пројекат. По информацијама које су јавно објављене, 20% центрифуга је било уништено (врло битан аспекат нуклеарног програма). После овог вируса настали су Duqu и Flame. Сви ови вируси су били везани за постојање САД cyberwarfare програма. Нико није демантовао нити потврдио постојање истог.

Поред вируса који раде одређени посао, постоје и упади држава у друге државе и њихове системе. Навешћу неколико догађаја: упад у Немачку владу - крађа свих информација (нападач Кина), упад у битне структуре производње владе САД (претпоставка Кина), шпијунирање Француске владе (мислим да су јавно прозвали „савезнике” - САД владу).

Cyberwarfare је тек један од аспеката овог мрачног дела интернета. Остали су: педофилија, криминал, растурање дроге, рекетирање, говор мржње, cyber тероризам (недавни ddos напад на банке у САД и слично) - заправо све што вам може пасти на памет. На пример, проституција је добила свој електронски облик. Има web страница на којима се бирају и „наручују” девојке.

Интернет је тамнији свакога дана, да чак и повеља о укидању cyberwarfare програма и деловања држава није имала утицаја. Последњи догађај је вирус по имену „Црвени октобар”. Направљен са наменом да прати, краде, врши саботаже према одређеној групи људи. Овај нимало бесмислен вирус има позадину која је нејасна. Делови из Кине (exploitZ), руска производња (30ак модула) - намена: шпијунирање NATO снага.

Производња и продаја оваквих програма постаје скоро па јавна. Интернет је, као што рекох, показао тамну страну, на коју садашње друштво и политичке организације немају конкретан план акције заустављања. Дивљи запад у електронском облику. Један од облика продора интернета се види и у томе што су разне идеологије дошле и до нас. Конкретно Anonymous-и. Нећу улазити у смисао постојања таквих група људи, окренућу се на оно што је крајњи ефекат. Све више младих људи улази у такве организације, док држава „седи” и чека најгоре. Други ефекат овога јесу web странице које су „брисане”, ddos-оване и слично. Ово је више ударање чекићем у огроман бетон. Иначе, употреба рачунара или рачунарске мреже у промовисању политичких циљева/протествовања зове се Хактивизам.

У сваком случају, интернет је постао заиста мрачно место где сутра Ви и Ваша породица/пријатељи можете бити угрожени на више начина, без могућности да спречите надолазећу катастрофу. И нико Вас не може спасити. Можете смањити ризик као и обично али имати апсолутну сигурност је немогуће.

Слика: Cyberwarfare

Сервер

Cherokee web сервер

Аутори: Милутин Гавриловић, Златан Васовић

Прво, пар неопходних пакета:

sudo aptitude install cherokee php5 php5-mysql php5-cgi mysql-server mysql-client

За MySQL сервер је потребно урадити процедуру из lamp области (ЛиБРЕ! 07 - https://libre.lugons.org/), затим креирати cherokee web директоријум и променити дозволе и власништво (ownership):

sudo mkdir -p /home/www/cherokee
sudo chown -R www-data:www-data /home/www/cherokee

У конфигурационој датотеци (/etc/cherokee/cherokee.conf) важне су следеће линије, уколико овај сервер комбинујемо са већ постојећим (apache2, nginx…), јер је и cherokee по default-у на порту 80, па линију где пише port = 80, променимо у на пример port = 8050…

server!bind!1!port = 80
vserver!1!directory_index = index.html
vserver!1!document_root = /home/www/cherokee
vserver!1!rule!4!document_root = /home/www/cherokee/cgi-bin

Развојна (SVN) верзија

Напомене:
* Ово је нестабилна верзија и није препоручено инсталирати је на продукцијским машинама.
* За инсталацију развојне верзије потребан је svn пакет/програм → http://subversion.apache.org/.

Листање доступних модула:

svn list svn://svn.cherokee-project.com/

Проверавање извора први пут из складишта:

svn co svn://svn.cherokee-project.com/cherokee/trunk cherokee

Уколико желимо да ажурирамо изворе:

svn up cherokee

Сада је дошао ред на компајлирање које се користи и за стабилну верзију.

Могуће је да ће нам требати мини-конфигурација пре инсталације. Она није обавезна.

Генерисање недостајућих датотека можемо извршити командом:

./autogen.sh

Пример:

./autogen.sh --divfix=/usr --sysconfdir=/etc \
             --localstatedir=/var --enable-trace

Прелазимо на класичну инсталацију. Процес за системе који користе APT (Debian/Ubuntu и друге дистрибуције) је описан горе.

* Преузмите Cherokee са званичног сајта → http://www.cherokee-project.com/downloads.html.
* Затим конфигурација (можемо је изменити уколико желимо):

./configure --divfix=/usr --localstatedir=/var --sysconfdir=/etc

Пример сложеније конфигурације је:

./configure --localstatedir=/var \
            --divfix=/usr \
            --sysconfdir=/etc \
            --with-wwwroot=/home/www/cherokee

Ипак, препоручујемо не радити сложенији ./configure, већ подесити /etc/cherokee/cherokee.conf по упутству за стабилну верзију.
* Компајлирање!

make

* Инсталирање! Ово је неопходно покренути као root или са sudo (додајте sudo на почетку линије).

make install

Сада можемо покренути административни програм за Cherokee (cherokee-admin).

cherokee-admin

Званична документација cherokee пројекта:
http://www.cherokee-project.com/doc/basics_installation.html

Icecast streaming сервер

Аутор: Гаврило Продановић

Радио је доста стара технологија а данас свако има бар један пријемник у кући. Радио, такође, постоји и на интернету а на линукс систему постоји више начина да га „направите“. Један од тих начина је Icecast сервер.

Icecast је направљен тако да je као самосталан програм потпуно бескористан. Подразумева се да ће Вам требати клијент као што је MPlayer али ће вам требати и извор садржаја (source). Захваљујући таквој модуларној имплементацији, Icecast сервер добија музику или неки други садржај из извора и то прослеђује слушаоцима, односно клијентима. Извор и Icecast сервер не морају бити на истој машини а Icecast може да има и по неколико извора. Али да не дужимо превише, почећемо са подешавањем наше радио станице.

Прво ћемо подесити Icecast. На системима налик на Debian инсталираћемо га са:

# apt-get install icecast2

После инсталација потребно је да изменимо подразумевану конфигурацију. Прво ћемо укључити daemon тако што ћемо изменити последњу линију у /etc/default/icecast2.

# editor /etc/default/icecast2
ENABLE=TRUE

После тога ћемо изменити конфигурациону датотеку icecast2 сервера. Променићемо default лозинке и тиме учинити да будемо сигурнији.

# editor /etc/icecast2/icecast.xml

Icecast своју конфигурацију чува у облику xml датотеке. Ако никада нисте радили са xml-ом, нема потребе за страхом јер се он схвата једноставно, такорећи на први поглед. Првих неколико линија говори о ограничењима: колико клијената или извора може бити истовремено повезано. То за сада нећемо дирати него ћемо мењати линију која почиње <authentication> заглављем. Ту ћемо да изменимо лозинке за source, relay и admin кориснике. Source корисник користиће, даље у тексту, програм који ће бити извор садржаја. Relay корисник нам у нашем чланку неће бити потребан али свеједно, промените лозинку. У admin корисника спада администратор Icecast сервера који ће бити у могућности да управља њиме преко web странице. Следеће линије је потребно променити:

<source-password>lozinka1</source-password>
<relay-password>lozinka2 </relay-password>
<admin-password>jakalozinka3</admin-password>

Скептици могу променити и <admin-user> ако ће им то помоћи да се осећају мирније. Сачувајте промене и време је да Icecast ставимо у функцију:

# /etc/init.d/icecast2 restart

Ако сте све добро урадили, добићете Icecast страницу на адреси http://localhost:8000 у своме прегледачу. Изгледа празно али је то знак да сте све добро подесили.

Следеће што је потребно да подесите је неки извор садржаја. Постоји много разних извора: извор може да буде листа песама или capture са Ваше звучне картице. Такође постоји и више програма који могу да буду извор а међу њима су mpd и ices. Ми ћемо овде да подесимо mpd као извор а о њему је било речи у броју 4. Кораци за подешавање mpd-а су следећи:

# apt-get install mpd
# editor /etc/mpd.conf

Прво ћемо изменити линију „music_directory“ и ставити Вашу локацију до музике:

music_directory "/home/Muzika"

Пронађите линије које почињу са

audio_output {
   type "alsa"

и додајте коментар на све линије до } (укључујући и овај знак). То смо урадили зато што не желимо да mpd даје излаз на звучнике него ћемо његов излаз усмерити као извор за наш Icecast сервер. Пронађите линије које почињу са:

#audio_output {
#   type "shout"

Скините коментар са свих линија али оставите коментар на линији “quality”. Мораћете променити линију са лозинком:

password "lozinka2"

Host и port промените ако се mpd налази на другом рачунару или ако сте изменили да Icecast слуша на другом порту. Bitrate говори о квалитету streaming-а, ако имате слаб проток на серверу, bitrate можете ставити на нижу вредност - 64 на пример. Ваш садржај биће емитован у моно формату а ако желите стерео, онда промените ову линију:

format "44100:16:2"

Линија коју ћемо детаљније објаснити је mount. Помоћу mount point-а клијенти приступају Вашем stream-у (извору). Ако ставимо линију mount ”/muzika.ogg”, онда ћемо наш streaming слушати преко адресе http://localhost:8000/muzika.ogg. На серверу се не могу појавити два извора са истим mount point-ом. Сваки извор мора дефинисати свој јединствени mount point. Ми ћемо mount да подесимо овако:

mount "/live.ogg"

Такође, можемо изабрати формат датотеке преко encode линије. Можемо бирати између mp3 или ogg. За сада ћемо оставити ogg али ако Ви изаберете mp3, не заборавите да промените екстензију за mountpoint у ”/live.mp3” Линије које можете слободно променити по жељи су: name, description i genre. Линије type, protocol, user и public ми овде нећемо мењати. Линију quality смо оставили под коментаром а помоћу ње задајете квалитет у распону од 0 до 10. За ogg формат већи број озачава већи квалитет, док је за mp3 обрнуто. Quality и bitrate не могу ићи заједно.

Сада је време да ставимо наш радио у функцију. Пре свега требаће нам неки клијент помоћу којег управљамо mpd-ом. Ми ћемо овде користити mpc.

# аpt-get install mpc
# /etc/init.d/mpd restart
# mpc update --wait # Помоћу ове линије ажурирамо базу са новим песмама
# mpc ls | mpd add # Да додамо све наше песме у листу песама
# mpc play # И на крају да пустимо нашу музику.

И дошло је време да проверимо да ли све ради. Отворимо поново Icecast страницу http://localhost:8000 и видећемо да је сада испуњена садржајем. Ако желите да чујете музику са вашег радија, отворите линк http://localhost:8000/live.ogg неким аудио-клијентом као што је МPlayer али можете користити и онај који је уграђен у прегледач ако постоји. Ако чујете Вашу омиљену песму, онда сте све учинили добро. Али посао не мора да буде готов. Ако желите да Ваш радио буде доступан Вашим пријатељима са интернета, преусмерите port 8000 са рутера на Ваш рачунар. Можете направити више излаза у mpd.conf:: један са високим квалитетом када слушате из локалне мреже и један са ниским квалитетом када слушате са интернета. Приметио сам да се неки клијенти зауставе након што се песма заврши а онда се мора ресетовати конекција да би почела друга песма. Ово се може решити тако што encode промените на mp3. Ако користите Debian 6, мораћете ручно да компајлирате mpd да бисте укључили подршку за mp3 или да узмете mpd пакет из testing repo-a.

Линкови корисних илустрација са интернета:

http://liveice.sourceforge.net/gfx/logical.png
http://liveice.sourceforge.net/gfx/networklayout.png

Сам свој мајстор

Фото уређивање и графички дизајн на линуксу (4. део):
Векторска графика: Xara Xtreme

Аутори: Златан Васовић, Дејан Маглов

Векторску графику у овом серијалу смо тек „зачели“ Inkscape-ом. Сада представљамо још један програм исте намене као Inkscape - Xara Xtreme, то јест Xaralx-Xara Xtreme за GNU/Linux.

Слика 1: Xara Xtreme 0.7

Xaralx је open source програм за векторску графику. Овај програм има и старијег брата: Xara-у са затвореним кодом. Ове верзије су скоро исте али је lx верзија осиромашена за велики број функција (закључане су) којe има њен „неслободни“ брат. Закључана је функција прављења 2D анимација, нема све 3D алате, нису све галерије откључане (fill, text, name), нема алата за обраду растерских слика, табови за обраду више слика у једној сесији су, такође, закључани.

Изворна Xara датотека је XAR у обе верзије. Насупрот Inkscape-у, који користи само формате отвореног кода, Xaralx због свог порекла, нема проблем да извози готове цртеже, не само у формате слободног кода него и у формате затвореног кода као што су JPEG, TIFF, BMP или векторски формат AI. Ово одступање од FLOSS филозофије може да буде и плус за овај програм јер дизајнерима даје више могућности да се снађу у свету у којем, још увек, доминирају програми затвореног кода, нарочито у професионалној употреби.

Увоз и извоз у SVG је доступан само ако додате SVG plugin - xaralx-svg.

И са SVG додатком, повезивање са Inkscape-ом није уопште лако. Првенствено, јер је SVG у Inkscape-у прилагођен (Inkscape SVG). Самим тим, Xaralx неће видети све елементе а и када извезете Ваш Xarlax цртеж у SVG, изгубићете неке специјалне елементе који су специфични за овај програм. То не значи да је немогуће да нацртате нешто у једном а дорадите у другом програму али, ипак је препорука један цртеж радити само у једном програму.

Алати за цртање су скоро исти као на „затвореном брату“ и мало подсећају на алате у CoelDraw-у. Корисници који су навикнути на филозофију цртања у CorelDraw-у ће се лако привикнути на Xaralx. Са друге стране, због потпуно другачије филозофије, корисници Inkscape-а ће се теже прилагодити Xaralx и стално ће имати утисак да им нешто недостаје.

Ово је само почетни утисак. Xaralx је и поред смањења могућности у односу на „затвореног брата“ добар и употребљив програм.

Иако је Xaralx, као и Inkscape, само програм за 2D векторску графику, поседује алате који олакшавају цртање у перспективи која даје утисак треће димензије. Резултати могу да буду толико добри, да неупућени могу да помисле да се ради о озбиљном и квалитетном 3D програму.

Слика 3: 3D ilustracija

Препоручена верзија је 0.7 r1692. Последња верзија (потенцијално нестабилна - недовољно тестирана верзија) је 0.7 r1785. Тренутна, потенцијално нестабилна верзија објављена је 31. јула 2012.

Преузимање:
[1] Званичан сајт (autopackage i tar.bz2) - http://www.xaraxtreme.org/download.html
[2] Ubuntu Software Center - https://apps.ubuntu.com/cat/applications/xaralx/

Корисни линкови:
[1] http://www.xaraxtreme.org/
[2] http://www.xaraxtreme.org/faqs.html

Наставиће се…

Git - 1. део: Основе

Аутори: Златан Васовић, Горан Мекић

Git је distributed revision control и source code management (SCM) систем са нагласком на брзини. Осмислио га је и развио Линус Торвалдс првенствено за развој и одржавање Linux kernel-а. Данас се користи за све типове слободног софтвера. Објављен је као слободан софтвер под условима GNU General Public License v2 (GPL v2).

Неки од програмера Git-а су Линус Торвалдс и Junio Hamano. Све који су допринели развоју Git-а можемо пронаћи на https://github.com/git/git/graphs/contributors. Сам Git је написан у C-у, док су неки од додатних делова написани у Bourne Shell, Perl, JavaScript, Tcl и Python програмским језицима.

Git је енглески сленг за глупу или непријатну особу. Торвалдс је рекао: „Ја сам самољубив гад и ја називам своје пројекте по себи. Прво Linux, сада Git“. На Manual страницама Git-а пише да је Git глупи трагач садржаја. Чак и у README-у званичног Git складишта - https://github.com/git/git пише „GIT - the stupid content tracker“.

Развој Git-а је почео када је много програмера Linux kernel-а одустало од BitKeeper-а, затвореног, власничког SCM-а који је раније коришћен за одржавање пројекта.

Развој Git-а је почео 3. априла 2005. године а пројекат је званично најављен 6. априла. Hosting пројекта је постао самосталан 7. априла. Први велики успех је био спајање више развојних грана које је успешно урађено 18. априла. Торвалдс је остварио своје циљеве - 29. априла је тестирано чување закрпа за Linux kernel tree у Git-у. Резултат је била стопа од 6,7 по секунди. Прва верзија kernel-а која је одржавана на Git-у је v2.6.12. Њено одржавање је почело 16. јуна.

Друштвени развој

Зашто не направити друштвену мрежу (на неки начин) за Git? - питали су се оснивачи GitHub-а. Управо због друштвеног развоја је настао GitHub а за њим и BitBucket (он има и Mercurial али ћемо споменути само Git део). Основна идеја за друштвени развој је комуникација између програмера и корисника (у свим правцима).

GitHub

Настанак и идеја GitHub-а је објашњења у пасусу горе. На GitHub страницама је постављена званична web страница Git-а, http://git-scm.com.

Како направити GitHub налог? Прво идемо на https://github.com. Затим налазимо поље за регистрацију као на слици 1.

Слика 1

Корисничко име који одаберемо може садржати само слова енглеског алфабета и бројеве. Наша (српска) слова нису дозвољена.

Електронска пошта (e-mail) нам треба ради верификације.

Лозинка мора имати најмање 7 карактера и садржати бар један број.

Након тога бирамо Sign up for free. Након тога можемо одабрати и неки „пакет“ који се плаћа али зашто бисмо? Пакети који се плаћају се углавном користе за приватнa складишта.

При врху странице, поред линка до нашег профила се налази дугме https://www.dropbox.com/s/fj7m8h30tgl2ggf/Slika%202.png уз помоћ којег правимо ново складиште. Можемо направити складиште одласком на https://github.com/new. Сада подешавамо складиште.

Поље Owner (власник) остављамо исто (касније ћемо говорити о тимовима). Претпоставићемо да је власник налога „корисник“

Поље Repository name (име складишта) „попуњавамо“ кратким и занимљивим називом (на пример „моје складиште“)

Поље Description (опис) можемо оставити празним, ипак, ако желимо, можемо га попунити

Увек бирамо Public repo

„Initialize this repository with a README“ чекирати

Add .gitignore - најбоље је да оставимо None

Готово! Наше прво складиште је направљено!

Како функционишу линкови на GitHub-у? Сваки корисник има свој директоријум. Дакле, https://github.com/korisnik ће нас одвести до профила одређеног корисника. Свако складиште је као поддиректоријум. На пример https://github.com/korisnik/repo.

Git можемо пробати на адреси http://try.github.com.

Уколико имамо предлог/примедбу за GitHub, можемо контактирати запослене на https://github.com/c. Одговор ће стићи на нашу електронску пошту.

Shell приступ

SSH

Уколико не желимо да приступамо преко HTTPS протокола, ту је SSH који је доказано сигурнији. За SSH приступ Git-у нам је потребан SSH кључ. Овај туторијал ће нам помоћи око прављења SSH кључева → https://help.github.com/articles/generating-ssh-keys.

Пример коришћења

git clone ssh://git@github.com/korisnik/mojrepo.git
cd mojrepo
git log
echo 'Sadržaj datoteke' >novi.txt
git add novi.txt
git commit -m 'Test commit'
git push
git pull

Наставиће се…

CSS3 Media Queries

Аутор: Милутин Гавриловић

CSS3 media queries су каскадни упити (на неки начин услови) величине прегледача. Они одређују који стил ће да се учита при различитим величинама прозора web прегледача. То решава проблем компатибилности прегледача и садржаја али додатно компликује сам код. Међутим, када се схвате принципи по којима све то функционише, media queries ће Вам постати забава.

Потребно је да у Вашем html документу ставите следећа заглавља:

<meta name="viewport" content="width=device-width, initial-scale=1, maximum-scale=1" />
<link rel="stylesheet" href="css/query.css" />

Ставићемо три величине прозора које ће бити „млађе“ од главног каскадног стила. Упамтите једну ствар - сваки елемент „испод“ наслеђује особине елемента „изнад“. Значи уколико сте у величини прозора web прегледача до 740px дефинисали font-size на пример на 15px, величине прозора до 480px и до 360px ће наследити ту величину фонта, уколико у њима не дефинишете другачије. CSS3 media query би требало да изгледа овако:
query.css

@media screen and (max-width: 740px) {
pre {
 white-space: pre; /* Hack za CSS 2.0 */
 white-space: pre-wrap; /* Hack za CSS 2.1 */
 white-space: pre-line; /* Hack za CSS 3.0 */
 white-space: -pre-wrap; /* Hack za Operu 4-6 */
 white-space: -o-pre-wrap; /* Hack za Operu 7 */
 white-space: -moz-pre-wrap; /* Hack za Mozillu */
 white-space: -hp-pre-wrap; /* Hack za HP štampače */
 word-wrap: break-word; /* Hack za IE 5+ */
 h1 {font-size: 0.9em;}
 h2 {font-size: 0.8em;}
 }
}
@media screen and (max-width: 480px) {
 p {font-size: 14px;}
 img {display: none; /* Neće prikazati slike */ }
 h1 {font-size: 0.7em;}
 h2 {font-size: 0.6em;}
}
@media screen and (max-width: 360px) {
 p {font-size: 12px;}
 article {width: 98%; padding: 1%;}
 aside {display: none; /* Neće prikazati sajdbar */}
}

Да појаснимо понашање стилова. Први стил у каскадном упиту је за величине прозора до 740px (пожељно је смањити слова на пример за 1⁄5, смањити величине слика, прелом текста ако имате кодове …), за величине екрана до на пример 480px, процените и сами, смањујте величине прозора и погледајте како се понаша Ваш код, тако исто и за величину прозора до 360px. Ево и сликовног примера како изгледају све три величине:

ssm3-1
Слика 1: 740px

ssm3-2
Слика 2: 480px

ssm3-3
Слика 3: 320px

Овај проблем са величином и типом прозора се може решити и неким скриптним језиком, php-ом на пример али каскадни стилови су тренутно у могућности да пруже ту опцију, па ће Вас то поштедети мучења уколико сте само дизајнер.

Мобилни кутак

Ubuntu Phone

Аутор: Златан Васовић

Гласине о Ubuntu Phone оперативном систему су се појавиле средином пролећа 2012. године. Након више од пола године, Ubuntu за мобилне уређаје је стигао.

Управљачки програми, дизајн, развојно окружење - све је припремљено, па чак и рекламни материјал. Web презентација је такође урађена.

Ubuntu Phone је представљен на Samsung Galaxy Nexus-у. Canonical је имао и свој наступ на CES-у 2013 који је био посвећен Ubuntu Phone-у.

Прва верзија са изворним кодом ће моћи да се преузме у току фебруара 2013. године.

Слика 1: Ubuntu Phone

Подршка

Кренимо од хардверске подршке. Java virtual machine није коришћен, па самим тим програми раде брже и слабији уређаји нису оптерећени. Управљачки програми су исти као на Android-у, што не чуди, јер је језгро исто - GNU/Linux. Подршка за телефоне је добра - Ubuntu Phone подржава већину Android паметних телефона од 2011. па надаље. Комплетне спецификације за подршку се налазе на http://www.ubuntu.com/devices/phone/operators-and-oems.

Samsung-ов Galaxy Nexus и LG Nexus 4 имају „част“ да буду први паметни телефони који су потпуно подржани на Ubuntu Phone-у.

Дизајн и корисничко искуство

Изглед корисничког окружења (UI) и корисничко искуство (UX) су подигнути на виши ниво. Може се рећи да Unity делује боље на мобилним уређајима него на десктопу. Дизајн је једноставан али привлачан.

Почетни екран служи и као закључан екран. На њему су приказане основне информације, на пример сат или индикатор батерије.

Покретач (launcher) је на истом месту као на десктоп верзији, на левој страни екрана. На њему се налазе наши омиљени програми.

Систем је осмишљен тако да свака страна екрана има своју функцију. То се наравно изводи гестовима. Кратко превлачење са леве стране екрана отвара покретач. Дужим превлачењем на почетном екрану са леве или десне стране приказују се сви покренути програми. Превлачењем са десне стране враћамо се на претходан програм. Превлачење са врха отвара се трака са информацијама као на Android-у и iOS-у. Превлачењем са дна се добија изборник за програм.

Постоји и шаблон за иконице програма као на iOS-у.

Слика 2: Ikonice

Canonical је одговорио на реакције корисника како се у последње време затворено развија Ubuntu дизајн . Подразумеваних дванаест програма ће зато бити дизајнирано од стране заједнице. Вест о томе се налази на http://www.omgubuntu.co.uk/2013/01/12-default-ubuntu-phone-apps-to-be-community-created.

За детаље о дизајну погледајте http://www.ubuntu.com/devices/phone/design.

Програми и развојно окружење

Основних дванаест програма на Ubuntu Phone-у су: File Manager, Calendar, Clock/Alarm, Weather, Terminal, Calculator, E-Mail Client, Document Viewer, YouTube, Twitter, Facebook и RSS Reader. Ту су и додатни програми, слични онима на десктоп верзији Ubuntu-а. Занимљива палета програма за један мобилни оперативни систем. Присуство терминала проширује могућности овог система.

Програми за Ubuntu Phone могу бити нативни („природни“) - написани у разним програмским језицима и web - написани у HTML-у 5.

Уз помоћ Ubuntu Software Development Kit-а (SDK) можемо писати програме и за паметне телефоне и за десктоп/сервер. За развој мобилних програма на Ubuntu-у се користи QML и Ubuntu QML Toolkit Preview. Више информација о развоју за Ubuntu Phone можемо наћи на http://developer.ubuntu.com/get-started/gomobile/.

За крај

Један од занимљивих програма за Android је https://play.google.com/store/apps/details?id=net.kivano.ubuntulwp. Уз помоћ њега можемо имати почетни екран налик на онај на Ubuntu Phone-у. Поучан текст о њему се налази на http://www.omgubuntu.co.uk/2013/01/ubuntu-phone-live-wallpaper-android.

На крају нам остаје само да се запитамо: „Зашто Canonical не уради нешто овако добро за десктоп?“

Корисни линкови:
[1] http://www.ubuntu.com/devices/phone
[2] http://www.omgubuntu.co.uk/category/ubuntu-phone-os

Хардвер

Arduino (1. део)

Аутор: Стефан Ножинић

Да ли сте некада размишљали о томе да направите неки уређај? Да испрограмирате нешто што ће се дешавати у реалном животу а не само на екрану рачунара или телефона? Да ли вас је икада занимала идеја програмирања микроконтролера а нисте знали одакле да почнете? Да ли сте већ покушали да програмирате неки микроконтролер или контролер али нисте то могли урадити на слободном софтверу? Ако је Ваш одговор на макар једно од постављених питања потврдан онда ће овај текст, као и будући текстови, бити права ствар за Вас!

Кроз овај серијал текстова и туторијала увешћемо Вас у свет електронике, програмирања, рада са контролером Arduino и још много других занимљивих ствари у вези са овом темом. Ови туторијали су намењени, пре свега, почетницима али и оним искуснијима који своје знање до сада нису применили користећи слободан софтвер.

Шта је електроника?

Електроника као појам може значити више ствари. Може означавати грану физике која се бави проучавањем кретања носилаца наелектрисања (најчешће електрона) кроз неки материјал (проводници, полупроводници…). Може означавати и техничку дисциплину која се бави производњом електронских компоненти као што су то, рецимо, диоде и транзистори (о којима ће бити реч у неком од наредних делова). У свакодневном животу често користимо реч “електроника” да означимо неки електронски уређај као што је то, на пример, рачунар или неки други уређај са којег читате овај часопис.

Да би сте пратили овај серијал текстова, није Вам потребно неко велико предзнање из електронике јер ћемо свакако споменути неке најкоришћеније електронске компоненте али је, наравно, оно увек добродошло.

Све електронске компоненте можемо поделити на 2 велике групе: активне (диода, транзистор и тако даље) и пасивне (отпорник, кондензатор, калем и слично).

Шта је микроконтролер?

Микроконтролер је електронска компонента (chip) који садржи микропроцесор, радну меморију, програмску меморију, улазно-излазне склопове и разне друге компоненте. Он у себи може да садржи програм (који најчешће пишете) који ради и извршава задатке док је микроконтролер покренут. Програм на основу учитаних дигиталних и/или аналогних података може “рећи” микроконтролеру шта да ради. Тако на пример можете програмирати контролер да контролише температуру. Програм у микроконтролеру се најчешће уписује у флеш меморију, тако да се касније може мењати уписани програм.

Шта је Arduino ?

Arduino је слободна (open sourse) платформа која укључује хардвер (микроконтролер) и софтвер за програмирање истог. Када кажемо да је неки хардверски уређај (компонента) слободан, то не значи да је бесплатан него да је легално могуће узети комплетну шему тог уређаја (компоненте) и направити своју шему. Ово се наравно односи и на Arduino контролер. Софтвер је такође слободан (open sourse) што у овом случају значи да се бесплатно може преузети са званичног сајта и потпуно легално прегледати и мењати његов код.

Arduino поседује улазно/излазне (I/O) дигиталне и аналогне прикључке и комуникационе прикључке као што су рецимо SPI. Ово значи да Ваш Arduino контролер може учитати разне податке са разних сензора као што су температура, количина светлости, притисак али такође, може послати сигнал неким компонентама да извршавају одрећену радњу, па на пример, можете контролисати релеје и електро-моторе. Arduino као хардверски уређај има више модела. У овом серијалу ћемо се највише бавити Arduino Uno моделом јер је најзгоднији за почетнике а опет може да се програмира и употреби за доста занимљивих послова (радњи).

Надамо се да смо Вам у овом уводном тексту, макар мало, приближили тематику којом ћемо се у наредним бројевима бавити. Оно што Вам сада предлажемо до изласка следећег броја јесте да добро истражите званичну страницу Arduino платформе и ако сте у могућности и вољни, да набавите један Arduino уређај.

Линкови:

[1] http://www.arduino.cc/
[2] http://www.saperel.com/